ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/3949/22                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Ткаченко О.Є.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  24 квітня 2023 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Сорочка Є.О., Собківа Я.М., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 січня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Київській області про скасування наказів поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Київській області в якому просив:
- скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Київській області від 22.03.2022 № 58 в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону з охорони зони радіоактивного забруднення відділу поліції №1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області;
- скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Київській області від 25.03.2022 № 55 о/с "по особовому складу" в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію";
- поновити ОСОБА_1 на посаді поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону з охорони зони радіоактивного забруднення відділу поліції №1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 26.03.2022 до дня поновлення на посаді. 
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 січня 2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.
18 квітня 2023 року на адресу суду надійшло клопотання позивача про виклик в якості свідка поліцейського ОСОБА_2 , який разом з позивачем ніс службу на блок-постах у м. Чернігові.
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 65 КАС України як свідок в адміністративній справі судом може бути викликана будь-яка особа, якій відомі обставини, що належить з`ясувати у справі.
Свідок викликається в судове засідання з ініціативи суду або учасників справи. Учасник справи, заявляючи клопотання про виклик свідка, повинен зазначити його ім`я, місце проживання (перебування), роботи чи служби та обставини, щодо яких він може дати показання.
Втім, означене клопотання не містить виклад обставини, щодо яких цей свідок може дати показання, а відтак, колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотання про виклик в якості свідка ОСОБА_2 .
Позивач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.
Водночас, на електронну адресу суду надійшло клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, у зв`язку із тим, що останній приймає участь у розгляді кримінальної справи.
Колегія суддів розглянувши вказане клопотання, зазначає, що останнє не було засвідчено ЕЦП, а також не містить доказів (ухвала, повістка-повідомлення, тощо), які б підтверджували прийняття адвокатом позивача участі в іншій справі, а тому відсутні підстави для його задоволення.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції України на посаді поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону з охорони зони радіоактивного забруднення відділу поліції №1 Вишгородського районного управління поліції ГУНП в Київській області у зоні відчуження Чорнобилької АЄС.
Згідно графіку несення служби поліцейських відділу поліції №1 Вишгородського районного управління поліції ГУНП в Київський області та списку працівників відділу поліції №1 Вишгородського районного управління поліції ГУНП в Київський області, які отримують доплату за роботу або виконання службових обов`язків в зоні відчуження Чорнобилької АЄС, позивач перебував на службі з 01.02.2022 по 15.02.2022 (а.с.54-59, 67 т.1).
Начальнику Головного управління Національної поліції в Київській області Нєбитову А. надійшла доповідна записка начальника Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 про можливі неправомірні дії окремих працівників зазначеного підрозділу, які виразились у порушенні вимог статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» та безпідставному невиході на службу, а саме старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону з охорони зони радіоактивного забруднення відділу поліції №1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області (а.с. 152 т.1).
22 березня 2022 року наказом ГУНП в Київській області № 304 за відомостями, викладеними у доповідних записках начальників структурних та відокремлених підрозділів Головного управління про можливі неправомірні дії окремих працівників зазначених підрозділів, які виразились у порушенні вимог статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», призначено службове розслідування (а.с.150 т. 1).
У зв`язку із не виходом на службу без поважних причин з 19.03.2022 року по 22.03.2022 року ОСОБА_1 складений акт про відсутність на службі від 22.03.2022 та зареєстрований в канцелярії від 04.04.2022 року № 447/109/1500/01/2022 (а.с.153 т.1).
У той же час, ОСОБА_1 під час телефонних розмов з керівництвом підрозділу повідомляв, що прибуде на роботу, однак після останнього дзвінка, який мав місце 19.03.2022 року до 22.03.20222 року на робоче місце так і не прибув.
Відповідно до акта відмови від надання письмових пояснень № 152/109/15-2022 від 22.03.2022 поліцейському взводу №2 роти №1 батальйону з охорони зони радіоактивного забруднення відділу поліції №1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області старшому сержанту поліції ОСОБА_1 у телефонному режимі було неодноразово повідомлено та запропоновано прибути до Вишгородського РУП ГУНП в Київській області (м. Вишгород, вул. Кургузова, 3) для написання письмових пояснень по факту невиходу на службу, однак останній у телефонному режимі повідомив, що прибувати для написання пояснень не буде (а.с.154).
У ході проведення службового розслідування 22.03.2022 опитаний начальник відділу поліції № 1 Вишгородського ВП ГУНП в Київській області підполковник поліції ОСОБА_4 , який пояснив, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан.
Окрім того, відповідно до наказу Національної поліції України від 23.02.2022 № 171 «Про переведення особового складу на посилений варіант службової діяльності та Ситуаційного центу Національної поліції України й ситуаційних центрів головних управлінь Національної поліції в надзвичайний (позаплановий) режим діяльності» особовий склад Головного управління Національної поліції в Київській області переведено на посилений варіант службової діяльності.
Однак у порушення статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» без поважних причин на робоче місце за адресою місця дислокації підрозділу та інших визначених місць станом на 22.03.2022 не прибув поліцейський взводу №3 роти № 2 батальйону з охорони зони радіоактивного забруднення відділу поліції № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_1 , хоча під час телефонних розмов повідомляв, що прибуде на роботу, однак після останнього дзвінка, який мав місце 19.03.2022, станом на 22.03.2022 на робоче місце так і не прибув (а.с.157 т.1).
Опитані 22.03.2022 заступник начальника ВП № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області майор поліції ОСОБА_5 , т.в.о. начальника СКЗ Вишгородського РУП ГУН в Київській області ОСОБА_11, поліцейський взводу № 3 роти № 2 БзОЗРЗ ВП № 1 Вишгородського РУП старший сержант поліції ОСОБА_12, поліцейський взводу № 1 роти № 2 БзОЗРЗ ВП №1 Вишгородського РУП старший сержант поліції ОСОБА_6 надали аналогічні пояснення (а.с. 155, 156, 158, 159 т.1).
22.03.2022 складено висновок службового розслідування за інформацією, викладеною у доповідних записках начальників структурних та відокремлених підрозділів Головного управління про можливі неправомірні дії окремих працівників ГУНП в Київській області, які виразилися у порушенні вимог статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», який затверджено начальником Головного управління Національної поліції в Київській області генералом поліції третього рангу А. Нєбитовим (а.с. 160-183).
Наказом ГУНП в Київській області від 22.03.2022 №58 за порушення службової дисципліни, статей 3, 8, 18, 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 за № 2337-VIII, Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, наказу Національної поліції України від 23.02.2022 № 171 «Про переведення особового складу на посилений варіант службової діяльності та Ситуаційного центру Національної поліції України й ситуаційних центрів головних управлінь Національної поліції в надзвичайний (позаплановий) режим діяльності», які виразилися у недотриманні положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги працівника поліції, безпідставному не виході на службу з 19.03.2022 по 22.03.2022 для виконання завдань, пов`язаних із захистом територіальної цілісності України, здійснення заходів із забезпечення публічного порядку та безпеки в умовах воєнного стану і надання допомоги цивільним особам, поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону з охорони зони радіоактивного забруднення відділу поліції № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції (а.с.148, 184-185 т.1).
Реалізовано вказаний наказ шляхом видання наказу ГУНП в Київській області від 25.03.2022 № 55 о/с, яким позивача звільнено зі служби поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) (а.с.149, 209 т. 1).
Вважаючи вищевказані накази відповідача протиправними, а звільнення - незаконним, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.                         
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України врегульовані Законом України "Про Національну поліцію".
Законом України "Про Національну поліцію" визначено правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.
Частиною 1 статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Припасами ч.1 ст.2 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.
Частиною 1 ст.6 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ч.1 ст.17 та ч.1 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини.
Особа, яка вступає на службу до поліції, складає Присягу на вірність Українському народові, текст якої наведено у ч.1 ст.64 Закону України "Про Національну поліцію" такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися         Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки", та скріплює її власноручним підписом. Присяга покладає на працівника поліції всю повноту відповідальності за виконання ним службових обов`язків. 
Положеннями статті 19 Закону України №580-VIII встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15.03.2018 №2337-VIII затверджено Дисциплінарний Статут Національної поліції України, (далі - Статут), який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.
Відповідно до статті 11 цього Статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Згідно з статтею 12 Статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборони, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що                 підривають авторитет поліції.
Положеннями частин першої та другої статті 13 Статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
Відповідно до частини третьої статті 13 Статуту визначено види дисциплінарних стягнень, а саме: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.
Враховуючи зазначені приписи, неналежне виконання обов`язків поліцейського є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення, зокрема догана та сувора догана.
Відповідно до статті 14 Статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.
Відповідно до частин 1, 2, 5, 6 статті 26 Статуту у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
Службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження.
Службове розслідування за фактом порушення поліцейським службової дисципліни може проводитися як дисциплінарною комісією, так і однією особою, у тому числі безпосередньо уповноваженим керівником, який одноособово здійснює передбачені Статутом повноваження дисциплінарної комісії (далі - уповноважена особа).
За результатами службового розслідування уповноважена особа складає висновок. Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування.
Стаття 29 Дисциплінарного статуту встановлює особливості застосування дисциплінарних стягнень у період дії воєнного стану, а саме у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. 
Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.
Дисциплінарні проступки такі, як перебування поліцейського на службі у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння, а також залишення місця несення служби без поважних причин, не можуть бути віднесені до незначних дисциплінарних проступків.
Зі змісту вказаних норм вбачається, що питання про наявність підстав для накладення на працівника поліції дисциплінарного стягнення з`ясовується під час службового розслідування. Правова оцінка правильності рішення про притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності повинна фокусуватися насамперед на тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, установлені Конституцією України та законами України, чи дійсно в діях працівника поліції є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення.
Процедура проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування передбачена Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893 (далі по тексту - Порядок №893).
Пунктом 1-3 розділу V Порядку №893 встановлено, що проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування розпочинається із дня видання наказу про його призначення та завершується в день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка виконує його обов`язки, висновку службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Строк проведення службового розслідування, його продовження, порядок обчислення строку службового розслідування визначаються статтею 16 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Відповідно до пункту 4 розділу V Порядку №893 службове розслідування має встановити:
- наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування;
- наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій;
- ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок;
- обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього;
- відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;
- вид і розмір заподіяної шкоди;
- причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
На підставі пункту першого Розділу VІ Порядку №893, зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.
Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
У разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.
22.03.2022 дисциплінарною комісією було складено висновок службового розслідування (а.с.160-183 т.1), де зазначено, зокрема, що на робоче місце за адресою місця дислокації підрозділу та інших визначених місцях для виконання завдань, пов`язаних із захистом територіальної цілісності України, здійснення заходів із забезпечення публічного порядку та безпеки в умовах воєнного стану і надання допомоги цивільним особам відповідно до доповідної записки начальника Вишгородського РУП ГУНП в Київській області не прибув поліцейський взводу №2 роти №1 батальйону з охорони зони радіоактивного забруднення відділу поліції №1 Вишгородського районного управління поліції ГУНП в Київській області старший сержант поліції ОСОБА_1 .
У той же час, ОСОБА_1 під час телефонних розмов з керівництвом підрозділу повідомляв, що прибуде на роботу, однак після останнього дзвінка, який мав місце 19.03.2022 до 22.03.2022 на робоче місце так і не прибув (а.с. 170-171 т.1).
Проведеним службовим розслідуванням (висновок від 22.03.2022) встановлено в діях старшого сержанта поліції ОСОБА_1 факт дисциплінарного проступку в частині грубого порушення службової дисципліни, статей 3, 8, 18, 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 за № 2337-VIII, Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, наказу Національної поліції України від 23.02.2022 № 171 «Про переведення особового складу на посилений варіант службової діяльності та Ситуаційного центру Національної поліції України й ситуаційних центрів головних управлінь Національної поліції в надзвичайний (позаплановий) режим діяльності», які виразилися у недотриманні положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги працівника поліції, безпідставному не виході на службу з 19.03.2022 по 22.03.2022 для виконання завдань, пов`язаних із захистом територіальної цілісності України, здійснення заходів із забезпечення публічного порядку та безпеки в умовах воєнного стану і надання допомоги цивільним особам, поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону з охорони зони радіоактивного забруднення відділу поліції №1 Вишгородського районного управління поліції ГУНП в Київській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 .
Як встановлено судом, наказом Національної поліції України від 23.02.2022 № 171 на виконання Указу Президента України «Про введення надзвичайного стану в Україні», з метою нормалізації обстановки в державі, забезпечення захисту та охорони державного кордону, протидії злочинності, підтримання громадської безпеки та порядку, створення умов для належного функціонування органів державної влади, місцевого самоврядування та інших інститутів громадського суспільства, запобігання спробам захоплення державної влади чи зміни конституційного ладу шляхом насильства, особовий склад ГУНП в Київській області переведено на посилений варіант службової діяльності в надзвичайний (позаплановий) режим.
Проте, станом на 24.02.2022 позивач перебував в межах міста Чернігів за місцем проживання, зазначає, що вказівок від керівництва про прибуття на місце служби або інших вказівок щодо подальшої служби не отримував. Орієнтовно з 09.03.2022 по 18.03.2022 позмінно чергував на блокпосту в м. Чернігів. 19.03.2022 евакуював свою сім`ю в безпечне місце та виїхав за межі м. Чернігів до м. Чортків Тернопільської області.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою збройною агресією російської федерації проти України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан.
Статтею 24 Закону №580-VIII встановлено, що у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.
Стаття 23 Закону №580-VIII передбачає, що поліція відповідно до покладених на неї завдань бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.
Під час забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, області, міста Києва, підпорядковуються відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві.
Судом встановлено, що позивач рапорт на ім`я керівника ГУНП в Київській області про залишення місця дислокації підрозділу не подавав.
Відповідно до листа Головного управління Національної поліції України в Чернігівській області від 23.12.2022 №2863/124/20/01-2022 встановлено, що поліцейський взводу №2 роти №1 батальйону з охорони зони радіоактивного забруднення відділу поліції №1 Вишгородського районного управління поліції ГУНП в Київській області старший сержант поліції ОСОБА_1 у період з 24.02.2022 по 24.03.2022 на обліку у Головному управлінні Національної поліції України в Чернігівській області у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» не перебував (а.с.141 т.2).
Допитаний в якості свідка ОСОБА_7 , повідомив що ОСОБА_1 заступав на блок пости в одному з районів міста Чернігів, заступав у військовій формі зі зброєю. Розмов про виїзд з міста Чернігів не вів. Оскільки жили по сусідству ховались у підвалі будинку з ним від обстрілів десь до квітня.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_8 пояснив, що знає позивача близько трьох років. З 24.02.2022 за однією адресою ховались від обстрілів. ОСОБА_1 через день заступав на чергування на блокпост у місті Чернігів. Також він повідомив, що в розмовах з ним ОСОБА_1 говорив, що зі служби йому жодного разу не телефонували. Щодо проблем зі зв`язком не обізнаний, оскільки зрідка дзвонив, а якщо й дзвонив, то підіймався на дах будинку. 
Допитаний в якості свідка заступник начальника відділу поліції ОСОБА_5 повідомив, що був особисто присутнім під час телефонного дзвінка ОСОБА_9 до ОСОБА_1 , в якому повідомляли останнього про необхідність повернутись на службу. ОСОБА_5 24.02.2022 перебував на Чорнобильській АЕС та отримав наказ евакуюватись, перебував там 1 добу, потім був у м. Вишгороді. Через те, що люди не могли виїхати чи повернутись керівництво почало розшукувати особовий склад. ОСОБА_1 28.02.2022 повинен був повернутись на вахту до Чорнобильської АЕС. Також повідомив суд, що ОСОБА_1 під час телефонної розмови зі ОСОБА_9 відмовився повернутись на службу.
Допитаний в якості свідка заступник командира батальйону з охорони зони радіоактивного забруднення відділу поліції №1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_9 пояснив, що ОСОБА_1 з 16.02.2022 по 28.02.2022 перебував на міжвахтовому відпочинку за місцем постійного проживання в м.Чернігів. Відповідно до наказу Національної поліції України від 10.03.2022 № 190 «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану» працівникам, які не змогли прибути до підрозділу (в тому числі і ОСОБА_1 ) був наданий наказ про постановку на облік в територіальні підрозділи, на території яких вони проживають. 19.03.2022, проводячи моніторинг працівників, які не змогли прибути у Вишгородське РУП, і наказів відповідних територіальних підрозділів, було встановлено, що ОСОБА_1 на обліку в ГУНП в Чернігівській області не перебуває. 19.03.2022 ним особисто був здійснений телефонний дзвінок ОСОБА_1 про необхідність прибути до Вишгородського РУП ГУНП в Київській області (Київська область, м. Вишгород, вул. Кургузова, 3), куди був евакуйований відділ поліції № 1 Вишгородського РУП, для подальшого несення служби в умовах воєнного стану. ОСОБА_1 в категоричній формі відмовився прибувати на службу, мотивуючи це тим, що він разом з сім`єю (дружина, двоє дітей, батько після операції на серці) виїхав до м. Тернопіль і не може залишити їх одних. Ним повторно запропоновано ОСОБА_1 переглянути свою думку та прибути на службу. Незважаючи на його прохання, на службу ОСОБА_1 так і не прибув, внаслідок чого було ініційовано проведення службового розслідування по факту відсутності ОСОБА_1 на робочому місці, в результаті чого його було звільнено зі служби в поліції за порушення дисципліни, яке виразилось у безпідставному не виході на службу для виконання завдань, пов`язаних із захистом територіальної цілісності України, здійснення заходів із забезпечення публічного порядку та безпеки в умовах воєнного стану і надання допомоги цивільним особам.
Допитаний в якості свідка начальник відділу поліції №1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 пояснив, що о 4:02 ранку 24.02.2022 почались обстріли, ним було введено план «Фортуна», про що доповів керівництву. В подальшому було отримано команду евакуюватись на іншу територію, а тому почали передислоковуватись. Повідомив, що в зоні радіоактивного забруднення працювали 15/15 днів. Крім того, ОСОБА_1 повинен був приїхати на Чорнобильську АЕС 28.02.2022. В подальшому, в Києві було створено штаб, який повинен був перевірити місце перебування поліцейських відділу. До штабу входив ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 . Як було встановлено ОСОБА_1 на облік не став, ОСОБА_9 йому телефонував, проте він відмовився повертатись. Про існування письмових наказів не знає, сам отримав команду і діяв відповідно до неї, особисто ним накази не видавались.
Допитаний в якості свідка поліцейський взводу №3 роти №2 батальйону з охорони зони радіоактивного забруднення ОСОБА_10 повідоми суду, що прибувши до Вишгородського районного відділу він заступав на патрулювання, про що доповідав ОСОБА_9 . Зазначив, що чув, як ОСОБА_9 неодноразово телефонував ОСОБА_1 . Про зміст розмови повідомити нічого не може.
Факт невиходу позивачем на службу з 19.03.2022 по 22.03.2022, відсутність із ним зв`язку підтверджується актом про відсутність на службі від 22.03.2022 (а.с.153 т.1), актом відмови від надання письмових пояснень № 152/109/15-2022 від 22.03.2022 (а.с.154).
Крім того, як встановлено судом першої інстанції, з роздруківки дзвінків абонентського номеру НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , за період з 23.02.2022 по 25.03.2022, наданої ПрАТ «ВФ Україна», позивачу 12.03.2022, 22.03.2022, 23.03.2022 неодноразово телефонував заступник командира батальйону з охорони зони радіоактивного забруднення відділу поліції №1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_9 та 23.03.2022 начальник відділу поліції №1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 (а.с.109-119 т.2)
З наданої ТОВ «Лайфселл» роздруківки дзвінків абонентського номеру НОМЕР_2 за період з 23.02.2022 по 25.03.2022 позивачу 10.03.2022 телефонував заступник командира батальйону з охорони зони радіоактивного забруднення відділу поліції №1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_9 (а.с. 133-138 т.2).
Щодо доводів позивача про порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.
Суд звертає увагу, що саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.
Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.
Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultraviresaction - invalidact). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.
Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.
Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: "протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків" і, на противагу йому, принцип "формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення".
Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справі №813/1790/18.
Разом з тим, судом не встановлено наявності порушень суб`єктом владних повноважень процедури прийняття оскаржуваних наказів, які б могли вплинути на кінцевий результат.
Водночас, суд звертає увагу, що поліцейському не надано повноважень самостійного, вільного визначення ним місця несення служби, зміну підрозділу, самостійного усунення поліцейським від виконання обов`язків за основним місцем несення служби без відповідного наказу прямого керівника.
Будь-яких належних доказів невідповідності встановлених службовим розслідуванням фактів дійсним обставинам відсутності позивача на службі ним не наведено, а судом під час розгляду справи - не встановлено.
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що з тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, вбачається, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання (а.с. 207).
Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.
Тобто порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них. Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05.03.2020 у справі №815/4478/16.
Суд вважає за необхідне зазначити й те, що чинним законодавством не визначено поняття дискредитації. Якогось, приниження чиєїсь гідності, авторитету. Аналізуючи складові цього поняття, суд дійшов до висновку, що вони тісно пов`язані з морально-етичними нормами. Отже, вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та власне органи поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.
Отже під вчинками, що дискредитують звання працівника Національно поліції України та власне органи національної поліції, слід розуміти протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою органу внутрішніх справ у зв`язку з виконанням службових обов`язків або не пов`язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ.
З огляду на вказане, з точки зору стороннього розсудливого спостерігача, порушення позивачем цих приписів може сприйматися, як спроба підриву довіри до Національної поліції, і відповідальність за це несе держава.
Зазначене безумовно негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства.
Вимоги морального змісту віднесені до службово-трудових обов`язків працівників поліції. Приймаючи присягу, позивач зобов`язався вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки (постанова Верховного Суду від 25.04.2019 у справі №816/604/17).
Верховним Судом у постанові від 02.10.2018 у справі №815/4463/17 сформована правова позиція щодо того, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушення Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Беручи до уваги, що судом встановлено факт відсутності позивача на робочому місці (службі) в робочий час у період воєнного стану в Україні, висновок службового розслідування про відсутність позивача на службі без поважних причин є обґрунтованим.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання протиправними та скасування наказів ГУНП в Київській області від 22.03.2022 № 58 та від 25.03.2022 № 55о/с.
Позовні вимоги в частині поновлення позивача на службі в поліції у спеціальному званні, а також стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від скасування спірного наказу, а тому також задоволенню не підлягають.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається  до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.
При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                              
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 січня 2023 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.

Головуючий          суддя                                                                      Є.І.Мєзєнцев

                    cуддя                                                                      Є.О.Сорочко

                              суддя                                                                      Я.М.Собків