ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

11 квітня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 280/6203/22	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів:  Білак С.В., Шальєвої В.А.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.12.2022 ( суддя першої інстанції Духневич О.С.) в адміністративній справі №280/6203/22 за позовом   ОСОБА_1  до  Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області про визнання протиправних дій та скасування постанови,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області, в якому позивач просить суд:
визнати протиправними дії відповідача щодо застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу за порушення статті 48 Закону України “Про автомобільний транспорт”;
скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 308719 від 10.10.2022 на загальну суму 17000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувана постанова протиправна, незаконна та не підтверджує вчинення ним правопорушення, передбаченого статтею 48 Закону України “Про автомобільний транспорт”, так як зазначена стаття містить у собі вимоги щодо документів, які мають бути у наявності у автомобільних перевізників при здійсненні внутрішніх перевезень вантажів і які мають пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті у сфері безпеки дорожнього руху, при цьому листи режиму праці та відпочинку водія транспортного засобу не є документом, на підставі якого здійснюються вантажні перевезення. Стверджує, що усі документи на підставі яких він здійснював рух, а також документи на підставі яких він здійснює господарську діяльність він надав працівникам відповідача для перевірки 22.08.2022 ніяких недоліків в ході перевірки виявлено не було, також ніяких документів про проведення перевірки йому не надавалось, підпис в документах він ставив під сильним тиском працівників відповідача. Розгляд справи проводився без його участі, акт про виявлення у нього будь-яких недоліків йому не видавався і не надсилався по пошті. З огляду на вказане просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19.12.2022 у задоволенні позову відмовлено.
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач - ОСОБА_1 , який в апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.
          Апеляційна скарга фактично обґрунтована доводами адміністративного позову.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції вважає законним та просить залишити його без змін.
          Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
          Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави та доводи в межах апеляційної скарги, відзив, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.
          Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 у власності ОСОБА_1 перебуває транспортний засіб марки DAF, моделі XF 105.460, з номерним знаком НОМЕР_2 .
На підставі направлення на рейдову перевірку від 19.08.2022 № 004342 посадовими особами відповідача 22.08.2022 здійснено рейдову перевірку транспортного засобу позивача, за кермом якого був водій ОСОБА_2 , за наслідками якої був складений акт № 321996 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, зі змістом якого водій був ознайомлений, що підтверджується особистим його підписом.
Зі змісту вказаного акту встановлено, що під час проведення перевірки виявлено порушення Закону України “Про автомобільний транспорт”, а саме у водія під час здійснення перевезення вантажу, на підставі товарно-транспортної накладної № 0000001940 від 20.08.2022, був відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа, у зв`язку із чим порушено вимоги статті 48 Закону України “Про автомобільний транспорт”, відповідальність за які передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України “Про автомобільний транспорт”. 
В подальшому за результатами розгляду справи про виявлені порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт Державною службою України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області 10.10.2022 винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 308719. Вказаною постановою на підставі абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України “Про автомобільний транспорт” на позивача накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн., яку було направлено на адресу позивача супровідним листом.
Позивач не погодившись з постановою Державною службою України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області 10.10.2022 винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 308719 звернувся в суд з даним позовом.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
          Згідно ч.12 ст. 6 Закону №2344-ІІІ державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
          Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі  суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08 листопада 2006 року (далі  Порядок №1567).
          Пунктами 2, 3 Порядку №1567 визначено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі  транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи.
          Абзацом 1 п.4 Порядку №1567 встановлено, що державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
          Пунктом 14 Порядку №1567 обумовлено, що рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.
          Згідно п.15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно, наявність визначених ст. 48 Закону №2344-III документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання водієм режиму праці та відпочинку; виконання водієм вимог Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
          Положеннями ст. 18 Закону №2344-ІІІ регламентовано, що з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.
          Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю. Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.
          Таким чином, в розумінні вказаної норми контроль за роботою водіїв повинен здійснюватися роботодавцем.
          Як визначено ч.ч. 1 та 2 ст. 48 Закону №2344-ІІІ, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
          Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
          -для автомобільного перевізника  документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
          -для водія  посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
          Водій транспортного засобу зобов`язаний, зокрема, мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень (ч.2 ст. 49 Закону №2344-ІІІ).
          Разом з тим, порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів визначає Інструкція з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затверджена наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24 червня 2010 року №385, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2010 року за №946/18241 (далі  Інструкція №385).
          Згідно п.1.3 Інструкції №385 вказана Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).
          Пунктом 1.4 Інструкції №385 визначено поняття термінів, зокрема:
          -контрольний пристрій (тахограф)  обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;
          -картка  картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі;
          -тахокарта  бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (далі  ЄУТР).
          Пунктом 2.4. Інструкції №385 встановлено, що транспортні засоби, призначені для перевезення небезпечних вантажів, обладнують тахографами з урахуванням положень пунктів 2.1-2.3 цього розділу та відповідно до законодавства щодо встановлення вимог до конструкцій таких транспортних засобів.
          Пунктом 3.3 Інструкції №385 визначено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв); у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.
          Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, повинен мати при собі заповнені тахокарти, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом, а у разі керування транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, водій веде індивідуальну контрольну книжку водія.
          За відсутності документів, зокрема, в даному випадку, заповненої тахокарти, застосовуються адміністративно-господарські штрафи.
          Відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року №153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, статті 18 Закону №2344-ІІІ та з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв колісних транспортних засобів наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 07 червня 2010 року №340, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2010 року за №811/18106 затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі  Положення №340).
          Згідно з п.6.3 Положення №340 про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).
          Непред`явлення вказаних документів під час проведення перевірки свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком для застосування санкцій, визначених ст.60 Закону №2344-ІІІ.
          Так, положеннями ч.1 ст.60 Закону №2344-ІІІ визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону,  штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
          Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11 лютого 2020 року по справі №820/4624/17.
          Матеріалами справи підтверджено, що під час перевірки у водія був відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа, яка відповідно до ст.48 Закону №2344-ІІІ та п.3.3. Інструкції №385, повинна знаходитись у водія і повинна надаватись для перевірки.
Колегією суддів також відхиляє посилання позивача на те, що використання тахографів є обов`язковим лише при виконанні міжнародних перевезень, оскільки в силу п.1.3. Положення №340 вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.
          Колегія суддів також акцентує увагу на тому, що тахокарти входять до переліку обов`язкових документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів, наряду з документом, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах.
          Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10 травня 2019 року по справі №816/124/17.
          Відтак, контролюючим органом доведено здійснення позивачем перевезень вантажу з порушенням вимог ст. 48 Закону №2344-ІІІ.
          Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
          Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.
          Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
          Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, суд-, 
ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.12.2022 в адміністративній справі №280/6203/22 залишити без змін.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.
          Повне судове рішення складено 12 квітня  2023 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва