УХВАЛА
 
13 квітня 2023 року
м. Київ
справа № 286/1005/21
провадження № 51-2210 ск 23
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого         ОСОБА_1 ,
суддів:                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 06 жовтня 2021 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 
09 лютого 2023 року щодо останнього, 
встановив:
У касаційній скарзі захисник порушує питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення її без руху із наданням строку для усунення недоліків, з огляду на таке.
Згідно з п. п. 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
При цьому, обґрунтування вимог особи, яка подає касаційну скаргу, має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: 
1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України). 
Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи обґрунтувавши їх.
Разом з цим, викладена у касаційній скарзі вимога має узгоджуватися із наведеним обґрунтуванням та відповідати приписам ст. 436 КПК України, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Як слідує зі змісту касаційної скарги, захисник оскаржує судові рішення з підстави, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК України, при цьому в обґрунтування вказує, що вирок підлягає зміні, шляхом пом`якшення призначеного ОСОБА_5 покарання з огляду на неналежне врахування судами першої та апеляційної інстанції ступеню суспільної небезпеки, тяжкості злочину та особу винного, а ухвала - скасуванню у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що полягає у порушення права на захист, натомість у вимозі просить змінити, як вирок, так і ухвалу в частині призначеного покарання, чим допускає істотних суперечностей.
В аспекті наведеного ОСОБА_4 також не враховує, що наведене нею обґрунтування щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, за умови свого підтвердження, може бути підставою виключного для скасування такого судового рішення, а не його зміни.
При цьому, мотивуючи порушення права на захист в частині відмови від захисника, адвокат наводить лише безвідносні до матеріалів кримінального провадження цитати норм процесуального закону, без зазначення конкретних аргументів у цій частині.
Разом з цим, порушуючи вимогу про зміну оскаржуваних судових рішень шляхом призначення засудженому покарання без позбавлення волі із застосуванням статей 69 та 75 КК України, ОСОБА_4 не вказує підстав (умов), з наявністю яких закон пов`язує можливість застосування приписів вказаних норм матеріального права, з посиланням на матеріали кримінального провадження.
При цьому, захиснику варто врахувати, що незастосування приписів статті 75 КК України є іншою підставою для зміни судового рішення, відмінною від підстави передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК України, на яку вона посилається у касаційній скарзі.
Також, в порушення положень ч. 5 ст. 427 КПК України до касаційної скарги не додано копій судових рішень, які оскаржуються.
Вказане порушення не є формальним, оскільки відсутність копій судових рішень позбавляє суд касаційної інстанції можливості в повній мірі перевірити дотримання вимог до касаційної скарги.
Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття провадження за касаційною скаргою захисника.
У зв`язку із зазначеним, керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 слід залишити без руху, надавши їй п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків.
Колегія суддів звертає увагу, що недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК України не додано усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 06 жовтня 2021 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 09 лютого 2023 року щодо останнього залишити без руху, надавши їй п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.
У разі неусунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, така скарга повертається особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.                             
Судді:

ОСОБА_1                                  ОСОБА_2                                      ОСОБА_3