П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

__________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

17 квітня 2023 р.	м.Одеса	Справа № 400/2108/21	

Головуючий І інстанції: Мороз А.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Осіпова Ю.В.,
суддів - Косцової І.П., Скрипченка В.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2022 року (м.Миколаїв, дата складання повного тексту судового рішення - 28.10.2022р.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1       до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
02.04.2022р. ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ГУ ПФУ в Миколаївській області, в якому просив суд:
- визнати протиправною відмову ГУ ПФУ в Миколаївській області у проведенні індексації її пенсії;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області провести індексацію її пенсії згідно з порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до ч.2 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за 2019р. з 01.03.2019р. з урахуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати у розмірі 1,17 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» від 20.02.2019р. №124; 2020р. з 01.05.2020р. з урахуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати у розмірі 1,11 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році» від 01.04.2020р. №251; 2021р. з 01.03.2021р. з урахуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати у розмірі 1,11 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році» від 22.02.2021р. №127. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу призначено пенсію за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з листопада 2017р. На переконання позивача, враховуючи те, що Кабінетом Міністрів України прийняті постанови №124, №251 та №127, якими встановлено, що у 2019р., 2020р. і 2021р. перерахунок пенсій проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17, 1,11 і 1,11 відповідно, то у ГУ ПФУ в Миколаївській області виник обов`язок здійснити перерахунок пенсії із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні. Однак, відповідач такого перерахунку не здійснив, чим порушив право позивача на проведення індексації пенсії у згідно зі ст.42 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Представник відповідача, у свою чергу, надав до суду першої інстанції письмовий відзив, у якому позовні вимоги категорично не визнав та мотивовано просив відмовити у їх задоволенні.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2022р. (ухваленим    в порядку спрощеного (письмового) провадження) позов ОСОБА_1 - задоволено частково. Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо відмови у перерахунку (індексації) пенсії ОСОБА_1 згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до ч.2 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.03.2021р. з застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати у розмірі - 1,11, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році» від 22.02.2021р. №127. Зобов`язано відповідача здійснити перерахунок (індексацію) пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01.03.2021р., згідно з порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до ч.2 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати у розмірі - 1,11, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році» від 22.02.2021р. №127, та виплатити перераховану пенсію з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач 28.11.2022р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив про те, що судом при винесенні оскаржуваного рішення було порушено норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим просив скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28.10.2022р. та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2022р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ПФУ в Миколаївській області та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.
28.12.2022р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду. 
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, можуть бути розглянуті судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).
Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційних скарг учасників справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи. 
Позивач - ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Миколаївській області та починаючи з 27.11.2017р. отримує пенсію за віком як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ІІ категорії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
12.03.2021р. позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив провести індексацію його пенсії з 01.03.2019р. із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі - 1,17, з 01.05.2020п. та з 01.03.2021п. із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі - 1,11.
Однак, листом ГУ ПФУ в Миколаївській області від 26.03.2021р. позивача було повідомлено, що розмір пенсійної виплати нараховується відповідно до судового рішення, а відтак індексація заробітку з 01.03.2021р. не проводилася.
Не погоджуючись з вказаними діями та рішенням відповідача, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.
Вирішуючи справу по суті та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із часткової обґрунтованості та доведеності заявлених позовних вимог та, відповідно, із часткової неправомірності спірних дій та рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області. 
Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, в цілому погоджується із наведеними висновками суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.
Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з нормою ст.22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Відповідно до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складової права на соціальний захист, є її конституційним правом.
За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України, основи соціального захисту, форми та види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Так, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел врегульовуються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV.
Частиною 1 ст.27 Закону №1058-IV передбачено, що розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: 
П - розмір пенсії, у гривнях; 
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до ст.40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; 
Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до ст.25 цього Закону.
За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абз.3 ч.1 ст.24 Закону №1058-IV, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10% тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. 
Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 01.07.2000р. до 01.01.2005р., а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до п.п.7,8,9 і 14 ст.11 Закону №1058-IV. У всіх випадках, окрім випадку, передбаченого    абз.2 цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців (абз.3 ч.1 ст.40 Закону №1058-ІV).
Згідно з ч.2 ст.40 Закону №1058-ІV, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: 
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; 
Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 3 календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. 
Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 01.01.2018р. по 31.12.2018р., заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017р.р.;
Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1  + Кз2  + Кз3  + ... + Кзn);
К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
У разі відсутності на день призначення пенсії даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, для визначення середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії.
Коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою: Кз = Зв : Зс, де:
Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи;
Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу);
Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), а в разі одноразової сплати єдиного внеску у відповідності до ч.5 ст.10 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - за місяць, в якому укладено договір про добровільну участь.
Сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка згідно з цим же Законом враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), визначається за формулою: Зв = З + Зд, де:
Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка у відповідності до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу);
З - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої фактично сплачено страхові внески згідно з цим Законом за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу). У разі якщо сума страхових внесків, сплачена виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), для обчислення пенсії враховується розмір мінімальної заробітної плати;
Зд - сума заробітної плати (доходу) або з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, застрахованої особи, розрахована виходячи із передбаченої ч.3 ст.24 цього Закону доплати, за місяць, за який визначається коефіцієнт заробітної плати (доходу) або з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, і яка визначається за формулою:
Д - сума доплати, здійснена відповідно до ч.3 ст.24 цього Закону, або ж додаткових сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати;
Т - розмір страхового внеску до солідарної системи у відповідному місяці.
Як встановлено колегією суддів та підтверджується матеріалами справи, позивачу призначена  пенсія з 27.11.2018р., розмір пенсії розрахований, виходячи із страхового стажу 33 роки 09 місяців 06 днів (неповний), при цьому коефіцієнт страхового стажу (з урахуванням кратності - 1,35%) становить - 0,45563, а індивідуальний коефіцієнт заробітної плати після оптимізації складає - 2,94941.
Розмір пенсії за віком позивача станом на 27.11.2017р. становить - 5058,75 грн. (11102,76 грн. х 0,45563), додаткова пенсія особам, віднесеним до ІІ категорії ЧАЕС - 170,82 грн., доплата до старого основного розміру пенсії - 81,63 грн. Загальний розмір пенсії позивача з 27.11.2017р. становить 3590,73 грн. (5058,75 грн. + 170,82 грн. +81,63 грн.), що підтверджено розпорядженням (рішенням) про призначення пенсії від 14.08.2019р. №948050144784.
Згідно з ч.2 ст.42 Закону №1058-ІV, для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50% показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50% показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з    якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення. Розмір, дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абз.2 цієї частини.
Постановою Кабінету Міністрів України «Питання проведення індексації пенсій у 2019р.»  від 20.02.2019р. №124 було затверджено «Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до ч.2 ст.42 Закону №1058-IV» та встановлено, що у 2019р. перерахунок пенсій згідно з цим Порядком проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17.
У 2019р. перерахунок пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 01.01.2017р. (3764,40 грн.) на коефіцієнт, визначений згідно з абз.1 п.4 Порядку №124 (1,17).
Кожен наступний перерахунок у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (п.5 цього Порядку).
Таким чином, для проведення у 2019р. перерахунку пенсії застосовувався показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні в розмірі 4404,35 грн. (3764,40 грн. х 1,17).
Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020р.» від 01.04.2020р. за №251 визначено що у 2020р. перерахунок пенсій згідно з Порядком №124, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,11.
Перерахунок пенсій, передбачений цим пунктом, проводиться з 01.05.2020р.
З огляду на викладене, для проведення у 2020р. перерахунку пенсій застосовувався показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні в розмірі - 4888,83 грн. (4404,35 грн. х 1,11).
Як вірно зазначив суд 1-ї інстанції, оскільки при проведенні індексації пенсій у 2019-2020р.р. застосовувалися показники середньої заробітної плати (доходу) в Україні в розмірах - 4404,35 грн. та 4888,83 грн. відповідно, які. згідно з п.5 Порядку №124, обчислювалися шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 01.10.2017р. (3764,40 грн.) на відповідні коефіцієнти, а іншого порядку проведення індексації пенсії чинним законодавством не було передбачено, є обґрунтованим зазначення пенсійного органу, що у випадку проведення індексації пенсії позивачу із застосування показників середньої заробітної плати (доходу) в Україні в розмірі 4 404,35 грн. та 4 888,83 грн., розмір пенсії позивача зменшиться.
На підтвердження зазначеного, відповідач додав до відзиву копії перерахунку пенсії позивача з 01.03.2019р. та 01.05.2020р., з яких вбачається, що при здійсненні перерахунку пенсії позивачу з 01.03.2019р. її розмір становив би - 4636,65 грн., а з 01.05.2020р. - 5349,75 грн., що є меншим за розмір пенсії, який позивач отримує - 5554,33 грн.
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині є необґрунтованими та дійсно задоволенню не підлягають.
Пунктом 4 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV встановлено, що у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Стосовно ж застосування коефіцієнту в розмірі 1,11 для перерахунку пенсії позивача, починаючи з 01.03.2021р., судова колегія зазначає наступне.
Так, постановою Кабінету Міністрів України «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році» від 22.02.2021р. №127 регламентовано, що перерахунок пенсій згідно з Порядком №124 проводиться з 01 березня із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,11.
У разі, коли розмір підвищення в результаті перерахунку пенсії, зазначеного в абз.2 цього пункту, не досягає 100 грн., встановлюється щомісячна доплата до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії.
Отже, висновки суду попередньої інстанції про те, що розмір (показник) середньої заробітної плати в України станом 01.03.2021р. становить - 5426,60 грн. (4888,83 грн. х 1,11) є вірними та обґрунтованими.
З 01.03.2021р. у зв`язку зі збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу в Україні), з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії з 01.01.2017р. (3764,40 х 1,17 х 1,11 х 1,11 = 5426,60 грн.), шляхом збільшення зазначеного на 11% станом на 01.03.2020р. зі змінами від 01.03.2021р. (4888,83 грн. х 1,11 = 5426,60 грн.), виникли підстави для перерахунку з 01.03.2021р. пенсії ОСОБА_1 , оскільки показник середньої заробітної плати в Україні, який враховувався при обчисленні пенсії позивачу є меншим, ніж середня заробітна плата в Україні, з якої сплачені страхові внески (5426,60 грн.).
На зазначених підставах, з 01.03.2021р. пенсія позивача підлягала перерахунку при страховому стажі - 35 років 11 місяців 06 днів (повний), середньомісячній заробітній платі - 16005,27 грн. (індивідуальний коефіцієнт для обчислення - 2,94941 х середньомісячна заробітна плата - 5426,60 грн.), та її розмір становив би - 5919,43 грн., де: 5748,61 грн. - основний розмір пенсії (16005,27 грн. х 0,35917) та 170,82 грн. - додаткова пенсія особам, віднесеним до ІІ категорії ЧАЕС.
Враховуючи зазначені вище обставини справи та норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини, висновок суду 1-ї інстанції щодо незаконності дій відповідача щодо непроведення з 01.03.2021р. перерахунку (індексації) пенсії позивача у відповідності до ч.2 ст.42 Закону №1058-IV із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, в розмірі - 1,11, а також наявності підстав для зобов`язання останнього провести відповідний перерахунок, є законним та обґрунтованим.
Жодного спростування вищевказаних висновків відповідачем під час розгляду справи як у суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, не наведено та відповідних доказів (у тому числі розрахунку індексації пенсії позивача за 2021р.) не надано.
Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі відповідача. 
Слід також зазначити про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За правилами ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову, що, у свою чергу, не було відповідним чином реалізовано відповідачем при розгляді справи в судах обох інстанцій.
Таким чином, судова колегія доходить висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж в апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права. 
Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України»).
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші зазначені в апеляційній скарзі аргументи відповідача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги ГУ ПФУ в Миколаївській області, згідно зі ст.316 КАС України, залишає дану апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст.308,311,315,316,317,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2022 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено: 17.04.2023р. 

Головуючий у справі
суддя-доповідач:                                                                                           Ю.В. Осіпов 

Судді:                                                                                                          І.П. Косцова  

                                                                                                                   В.О. Скрипченко