Ухвала        
 
27 квітня 2023 року
м. Київ
 
справа № 733/1295/19
 
провадження № 61-5427ск23
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 січня 2023 року                                   та постанову Чернігівського апеляційного суду від 14 березня 2023 року                          у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд                                            за нововиявленими обставинами заочного рішення Прилуцького міськрайонного суду  від 04 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та виключення відомостей про батьківство,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , Органу опіки та піклування Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації, Органу опіки та піклування Ічнянської РДА, Київської місцевої прокуратури  № 9, Солом`янського районного суду м. Києва, Генеральної прокуратури України, Президента України Зеленського В. О., Солом`янського                                       УП ГУНП в м. Києві, Державної фіскальної служби України, редакції газети «Голос України», НБУ, ВРУ, релігійної організації «Київська Митрополія УПЦ», ТОВ «Міжнародний інститут глибинної психології, УПЦ Київської Митрополії, Ічнянського відділення Ощадбанку України, ДКСУ, проекту телеканалу                 СТБ «Слідство ведуть екстрасенси» про захист честі, гідності та ділової репутації.
 
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 05 жовтня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог повернуто позивачу.
 
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 05 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та виключення відомостей про батьківство.
 
Заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04 лютого 2021 року, залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 14 травня 2021 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2022 року касаційну скаргу                  ОСОБА_1 залишено без задоволення, а заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04 лютого 2021 року                                  та постанову Чернігівського апеляційного суду від 14 травня                                 2021 року - без змін.
 
У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд                  за нововиявленими обставинами заочного рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04 лютого 2021 року.
 
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області                                  від 19 січня 2023 року, залишеною без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 14 березня 2023 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами заочного рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04 лютого                   2021 року відмовлено.
 
У квітні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 січня 2023 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 14 березня 2023 року.
 
Подана касаційна скарга ОСОБА_1 не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження і підлягає поверненню з наступних підстав.
 
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави                    (частина перша статті 2 ЦПК України).
 
Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
 
Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства                                 (пункти 2 та 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України).
 
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).
 
За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.
 
Нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників.
 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц (провадження № 14-92цс19) зазначила, що використання учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів у поданих до суду документах                             і у спілкуванні з судом (суддями), з іншими учасниками процесу та їхніми представниками, а також вчинення аналогічних дій є виявом очевидної неповаги до честі, гідності зазначених осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє.                   Ці дії суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства (пунктам 2 і 11 частини третьої статті 2 ЦПК України), а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга вказаної статті). З огляду на це вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, наслідки, передбачені частиною третьою статті 44 ЦПК України.
Подібні висновки викладені в ухвалі Касаційного адміністративного суду                 від 08 січня 2019 року у справі № 826/3515/18 (провадження                                                № К/9901/69661/18), постанові Великої палати Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі 9901/23/21 (провадження № 11-64заі21) та постанові Касаційного цивільного суду від 29 червня 2022 року у справі № 274/4944/20 (провадження № 61-393св21).
 
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (ухвали щодо прийнятності                                 у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року                      (Rehak v. the Czech Republic, заява № 67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 4 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви                                   № 61164/00 і № 18589/02)).
 
У змісті касаційної скарги ОСОБА_1 використовує образливі висловлювання як на адресу суддів, які брали участь у розгляді справи, інших суддів, зокрема, Солом`янського районного суду м. Києва, так і на адресу інших учасників справи, які виходять за межі нормальної, коректної та легітимної критики,                   а також надає особисту характеристику указаним суддям та іншим учасникам справи, що неприпустимо при оформленні касаційної скарги.
 
Відповідно до змісту частини третьої статті 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.
 
З урахуванням змісту поданої касаційної скарги, Верховний Суд визнає дії ОСОБА_1 проявом неповаги до суду та зловживанням процесуальними правами, що суперечить основним засадам (принципам) цивільного судочинства та його завданню, отже касаційна скарга підлягає поверненню заявнику.
 
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення (частина сьома статті 185 ЦПК України).

Керуючись статтями 43, 44, 260, 263, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 січня 2023 року                                   та постанову Чернігівського апеляційного суду від 14 березня 2023 року                          у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд                                            за нововиявленими обставинами заочного рішення Прилуцького міськрайонного суду  від 04 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та виключення відомостей про батьківство вважати неподаною та повернути заявнику.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                         Р. А. Лідовець