П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/1341/19 
                                                                               Головуючий у 1-й інстанції:  Козачок І.С. 
Суддя-доповідач:  Сторчак В. Ю. 
02 травня 2023 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сторчака В. Ю. 
суддів:  Мацького Є.М.  Граб Л.С. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного до ОСОБА_1 про стягнення витрат, 
В С Т А Н О В И В :
Національна академія сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного звернулась до  Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі в сумі 157 127, 43 грн.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Апелянт вважає, що оскільки позивач під час підписання контракту знав про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту, відповідач на даний час не відшкодував в повному обсязі кошти, які витрачені на його утримання. Крім того, відповідач самостійно визнав свій обов`язок не лише підписавши зобов`язання у письмовому вигляді, але і відшкодувавши частину витрат на своє утримання.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.                                                                         
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 згідно до наказу начальника Національної академії №45-КС від 05.08.2017 був      зарахований на навчання до Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного.       
Відповідно до Наказу №204 від 15.08.2017 ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення з 15.08.2017.
Між Міністерством оборони України в особі начальника Національної академії та ОСОБА_2 15.08.2017 був укладений контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України, відповідно до якого відповідач зобов`язувався сумлінно виконувати вимоги статутів ЗС України, накази командирів та добровільно відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у вищому військовому закладі в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість.
Позивач у березні 2019 року подав рапорт про відрахування його з числа курсантів академії у зв`язку з небажанням продовжувати навчання, власноруч підписавши зобов`язання відшкодувати усі витрати на утримання у навчальному       закладі.
Відповідно до наказу начальника академії №10-КС від 19.03.2018 з ОСОБА_1 розірваний контракт про проходження військової служби (навчання) у ЗС України через небажання продовжувати навчання, відраховано з числа курсантів та направлено в розпорядження Головного управління оперативного забезпечення Збройних сил України. Наказом №70 від 19.03.2019 відповідача виключено зі списків особового складу Національної академії та знято з усіх видів забезпечення, а також зобов`язано відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням в Національній академії в сумі 161222 грн 51 коп.
Згідно вимог Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964, Національна академія підготувала та вручила відповідачу довідку - розрахунок №27 від 19.03.2019 про відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням в академії в сумі 161222 грн 51 коп.
ОСОБА_1 з вказаним вище розрахунком був згідний та зобов`язувався відшкодувати, про що власноруч зазначив у рапорті, який міститься у матеріалах справи.
Витрати, пов`язані з       утриманням відповідача в академії складаються з витрат на: - грошове забезпечення - 156694 грн 01 коп.; - продовольче забезпечення 3359 грн 94 коп.; - медичне забезпечення 16 грн 50 коп.; - спожиті комунальні послуги та енергоносії 1152 грн 06 коп.
Відповідач частково погасив вказану заборгованість в сумі 4095,08 грн у зв`язку з чим залишок заборгованості складає 157127,43 грн, що підтверджується довідкою від 02.04.2019 № 283.
Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача з позовом до суду.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, врахувавши досліджені докази та відшкодування відповідачем витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, в сумі 4095,08 грн, дійшов висновку про відсутність правових підстави для стягнення з останнього 157127,43 грн додаткових витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі. Зокрема, суд зазначив, що відповідач отримував грошове забезпечення за проходження військової служби за контрактом, в свою чергу виплата вказаних коштів не пов`язана з утриманням останнього у вищому навчальному закладі.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.
Частиною 10 ст.25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі – Закон № 2232-XII) вказано, що курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "і", "и" частини шостої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.
Згідно Порядку "Про відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964 (далі - Порядок № 964) визначено механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу (далі - вищі навчальні заклади) відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "и", "і" частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі (далі - витрати) (ч. 1).
Частиною 2 Порядку № 964 передбачено, що витрати відшкодовуються Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управлінню державної охорони, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбі.
Приписами п.3 Порядку № 964 визначено, що відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом з Мінфіном, МВС, Адміністрацією Держприкордонслужби, Управлінням державної охорони, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбою.
Пунктом 4 Порядку № 964 визначено, що розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.
Відповідно до п.7 Порядку № 964 у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.
Згідно п.8 вказаного Порядку, сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису Міноборони.
Обов`язок щодо відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, передбачений законодавством та закріплений у контракті проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби.
Таким чином, способом захисту та поновлення порушеного права держави є відшкодування витрат, пов`язаних із утриманням у вищому навчальному закладі ОСОБА_1 шляхом звернення позивача до суду з позовною заявою.
Досліджуючи обставини питання, що саме входить у державну цільову підтримку для здобуття, зокрема, вищої освіти відповідно до Порядку №975, колегія суддів враховує наступне.
Судом встановлено, що між Міністерством оборони України в особі начальника Національної академії та старшим солдатом ОСОБА_1 укладений контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України, відповідно до якого відповідач зобов`язувався сумлінно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів та відшкодувати витрати пов`язані з його утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), для проходження військової служби на посадах офіцерського в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу (а.с.15, том 1).
Відповідач вказує, що отримана ним заробітна плата за проходження військової служби за контрактом не пов"язана з навчанням, оскільки він перебував на військовій службі за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 та проходив навчання без відриву від служби.
З даного приводу, а також на виконання вказівки Верховного Суду, колегією надано оцінку доводам відповідача в цій частині та встановлено наступне.
Так, згідно матеріалів справи, за відповідачем рахується заборгованість з відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням в Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного в сумі 157127,43 грн, що стверджено довідками позивача №27 від 19.03.2019 ( а.с. 19, том 1) та №283 від 02.04.2019 (а.с. 25, том 1).
Зокрема, згідно довідки - розрахунку №27 від 19.03.2019 на ОСОБА_1 нараховано витрати на: - грошове забезпечення - 156694 грн 01 коп.; - продовольче забезпечення 3359 грн 94 коп.; - медичне забезпечення 16 грн 50 коп.; - спожиті комунальні послуги та енергоносії 1152 грн 06 коп.
При цьому, довідці - розрахунку №27 від 19.03.2019 зазначено, що відповідач з розрахунком згідний та зобов`язується оплатити суму в касу або на рахунок НАСВ до 19.04.2019 ( а.с. 19, том 1).
Вказані витрати підтверджуються також розрахунком на утримання коштів за навчання ( а.с. 20, том. 1), довідкою - розрахунком Начальника продовольчої служби НАСВ ( а.с. 20, том. 1), довідкою - розрахунком Начальника медичної служби НАСВ ( а.с. 23, том. 1), розрахунком вартості комунальних послуг( а.с. 24, том. 1).
Згідно довідки від 02.04.2019 № 283 відповідач частково погасив вказану заборгованість в сумі 4095,08 грн у зв`язку з чим залишок заборгованості складає 157127,43 грн.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що кошти, які просить стягнути позивач, не є вартістю навчання (освіти), а є вартістю утримання у навчальному закладі та підлягають стягненню. При цьому, будучи обізнаним під час підписання контракту про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту, відповідач на даний час не відшкодував в повному обсязі кошти, які витрачені на його утримання. Більше того, відповідач самостійно визнав свій обов`язок, підписавши зобов`язання у письмовому вигляді.
Окрім того, на виконання вказівки Верховного Суду, колегія суддів надаючи оцінку інформації щодо отриманих відповідачем платежів, що мають відношення до його заробітної плати, протягом 2018, 2019 років, встановила наступне.
Судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що контракт про проходження ОСОБА_1  військової служби у Збройних Силах України від 08.02.2016 року було припинено (розірвано) у зв"язку з укладенням нового контракту на навчання від 15.08.2017 року, відповідно до п. 34 Положення про проходження громадянами України військової служби у збройних Силах України. Тобто, відповідач отримував грошове забезпечення у період навчання у Національній академії на підставі контракту на навчання від 15.08.2017 року, а не контракту від 08.02.2016 року про проходження військової служби.
Щодо отриманих відповідачем платежів, які мають відношення до його заробітної плати у період навчання (протягом 2018, 2019 років), матеріалами справи підтверджується, що за період навчання з 15.08.2017 року по 19.03.2019 року, відрахованому курсанту ОСОБА_1 було нараховано грошове забезпечення в сумі 171426,17 грн. Зазначене підтверджується матеріалами справи, а саме, випискою Приватбанк ( а.с. 56, том 1), карткою особового рахунку ( а.с.220-222, том 1).
Таким чином, вказані докази надають можливість встановити суму нарахованого та виплаченого ОСОБА_1 . Національною академією сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного грошового забезпечення. При цьому нарахування та виплату вказаних сум відповідачем не спростовано жодними доказами.
Стосовно статусу відповідача, як учасник бойових дій колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з частиною сьомою статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-XII держава забезпечує учасникам бойових дій та їхнім дітям, у тому числі дітям, які навчаються за денною формою навчання у професійно-технічних та вищих навчальних закладах, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, державну цільову підтримку для здобуття професійно-технічної та вищої освіти у державних та комунальних навчальних закладах.
Відповідно до абзаців другого та третього частини 17 статті 44 Закону України "Про вищу освіту" від 01.07.2014 № 1556-VII державна цільова підтримка для здобуття вищої освіти надається у вигляді: повної або часткової оплати навчання за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів; пільгових довгострокових кредитів для здобуття освіти; соціальної стипендії; безоплатного забезпечення підручниками; безоплатного доступу до мережі Інтернет, систем баз даних у державних та комунальних навчальних закладах; безоплатного проживання в гуртожитку; інших заходів, затверджених Кабінетом Міністрів України.
Порядок та умови надання державної цільової підтримки для здобуття вищої освіти зазначеним категоріям громадян визначаються Кабінетом Міністрів України.
Такий Порядок та умови надання державної цільової підтримки деяким категоріям громадян для здобуття професійно-технічної та вищої освіти затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2016, № 975.
Таким чином, на час вступу відповідача до Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного він мав статус учасника бойових дій і на нього поширювались гарантії, передбачені частиною 7 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та частиною 17 статті 44 Закону України "Про вищу освіту".
Однак статус учасника бойових дій та гарантії держави щодо забезпечення державної цільової підтримки для здобуття професійно-технічної та вищої освіти у державних та комунальних навчальних закладах не надають відповідачу права не відшкодовувати витрати держави, пов`язані з утриманням в навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту.
Крім того, у заяві відповідача про доступ до участі у конкурсі вказано про наявність підстав для зарахування його в межах встановлених квот та зазначено посвідчення НОМЕР_2 від 03.03.2017. Проте при укладенні контракту між відповідачем та Міністерством оборони України про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України, ОСОБА_1 не подавав заяви із зазначенням конкретних видів державної цільової підтримки, на яку претендує, що визначено п.8 Порядку № 975.
Так курсанти, які навчаються в Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного перебувають на повному державному забезпечені. Кошти, які витрачаються на їх навчання є державними (бюджетними).
Колегія суддів враховує, що згідно контракту між Академією та відповідачем останній був ознайомлений із законами та іншими нормативно-правовими актами, які регулюють порядок проходження військової служби (навчання), і відповідач добровільно взяв на себе певні зобов`язання.
При цьому, як встановлено з матеріалів справи кошти, які просить стягнути позивач, не є вартістю навчання, а є вартістю утримання у навчальному закладі.
Зважаючи на наведене вище, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним обставинам та прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Щодо інших доводів апелянта, колегія суддів зазначає, що у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії», заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін.
У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.                   
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного задовольнити.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року скасувати.
Ухвалити нову постанову, якою стягнути      на користь Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного з ОСОБА_1 витрати, пов`язані з його утриманням у Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного у розмірі 157 127, 43 грн.  
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Сторчак В. Ю.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Мацький Є.М.    Граб Л.С.