УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2023 року
м. Київ
справа № 185/11090/21
провадження № 61-4747ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Яремка В. В.,
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1  на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Павлоградського міського голови ОСОБА_2, Павлоградської міської ради, Комунального підприємства «Затишне місто» Павлоградської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Виконавчий комітет Павлоградської міської ради, про стягнення вартості майна та відшкодування моральної шкоди,
В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст позовних вимог 
У грудні 2021 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Павлоградського міського голови ОСОБА_2, Павлоградської міської ради, Комунального підприємства «Затишне місто» Павлоградської міської ради (далі - КП «Затишне місто»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Виконавчий комітет Павлоградської міської ради, про стягнення вартості майна та відшкодування моральної шкоди.
Позов обґрунтований тим, що їй належить на праві власності нерухоме майно: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (далі - житловий будинок), та земельні ділянки, кадастрові номери 121240000:02:052:0026, 121240000:02:052:0027, 121240000:02:052:0028, розташовані за тією ж адресою.
Рішенням Виконавчого комітету Павлоградської міської ради від 14 березня 2007 року № 272 «Про закріплення територій міста за підприємствами, установами та організаціями» прибудинкова територія була закріплена за житловим будинком. На виконання приписів Виконавчого комітету Павлоградської міської ради на прилеглій до будинку території встановлена бруківка. 
04 червня 2021 року посадові особи КП «Затишне місто» демонтували та привласнили належні їй шлагбаум, залізобетонні плити, бруківку. 
Відповідачі протиправно набули право власності на бруківку площею 900,00 кв. м, чим спричинили їй матеріальну та моральну шкоду. 
Просила солідарно стягнути з відповідачів вартість пошкодженого майна у розмірі 166 500,00 грн та моральну шкоду - 150 000,00 грн.
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2021 року, яка залишена без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 15 лютого 2023 року, відмовлено у відкритті провадження.
Роз`яснено позивачці, що справа в частині позовних вимог, заявлених до Павлоградської міської ради, КП «Затишне місто», відноситься до юрисдикції господарського суду, в частині позовних вимог, заявлених до Павлоградського міського голови ОСОБА_2 - до юрисдикції адміністративного суду.
Суди виходили з того, що зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів випливає, що позивачка є фізичною особою-підприємцем. За адресою: АДРЕСА_1 , за якою був здійснений демонтаж бруківки на прилеглій території, розташовані будівлі та споруди для здійснення господарської діяльності.
Одним із відповідачів у справі зазначений Павлоградський міський голова ОСОБА_2, проте посадова особа суб`єкта владних повноважень - органу місцевого самоврядування може бути відповідачем в адміністративному, а не в цивільному процесі.
Вимоги касаційної скарги
03 квітня 2023 року  ОСОБА_1 надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 лютого 2023 року.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди дійшли помилкового висновку про те, що справа підлягає розгляду в порядку господарського, а в частині вимог до міського голови - адміністративного судочинства, тому необґрунтовано відмовили у відкритті провадження у справі.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, види діяльності: 45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів (основний), 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, 45.40 Торгівля мотоциклами, деталями та приладдям до них, технічне обслуговування і ремонт мотоциклів, 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування, 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.
Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності позивачка є власником об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою:  АДРЕСА_1 , до складу цього об`єкта входять будівлі та споруди: магазин загальною площею 181,9 кв. м, кафе загальною площею 316 кв. м., гараж, підвал, навіс, ганки.
У Єдиному реєстрі досудових розслідування зареєстровано кримінальне провадження № 12021041370000396, зазначено обставини, що можуть вказувати на вчинення кримінального правопорушення - 04 червня 2021 року працівники КП «Затишне місто» незаконно викрали бруківку на прилеглій території магазину «Транзит» на АДРЕСА_1.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
Відповідно до статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ).
Європейський суд з прав людини зазначає, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України», заяви № № 29458/04 і 29465/0, пункт 24).
Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції (постанова Великої Палати Верховного Суду від21 серпня 2019 року у справі № 712/9272/17, провадження № 14-345цс19).
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).
Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1 частини першої статті 19 КАС України ).
Ознаками приватно-правових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватно-правовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.
Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (частина друга статті 4 ГПК України).
Відповідно до пункту 15 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема інші справи у спорах між суб`єктами господарювання.
Під господарською діяльністю потрібно розуміти діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність (частини перша статті 3 ГК України).
Суди встановили, що позивачка зареєстрована як фізична особа-підприємець, а належний їй об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_1  складається з магазину, кафе, гаража, підвалу, навісу, ганок.
Крім цього, стосовно позовних вимог про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 посилається на те, що моральна шкода, зокрема, оцінюється і у втраті доходів від зупинення роботи кафе, тобто пов`язана з втратами від її підприємницької діяльності.
З урахуванням наведеного, суди правильно кваліфікували правовідносини, які виникли між позивачкою і Павлоградською міською радою та КП «Затишне місто», як такі, що є господарсько-правовими, оскільки між сторонами існує спір щодо відшкодування збитків за втрату бруківки, яка була вкладена для облаштування нерухомого майна, що використовується позивачкою у господарській діяльності.
У касаційній скарзі заявниця посилається на те, що рішенням Павлоградської міської ради від 11 травня 2021 року № 410 «Про здійснення заходів на прилеглій території до земельної ділянки на АДРЕСА_1 » (далі - рішення № 410) зобов`язано КП «Затишне місто» виконати роботи з благоустрою, а саме: демонтувати шлагбаум, залізобетонні плити, бруківку, прибрати сміття, спланувати територію та улаштувати квітники. Координацію роботи щодо виконання цього рішення покладено на посадових осіб Павлоградської міської ради. Рішення підписано Павлоградським міським головою ОСОБА_2, який був особисто присутнім під час його виконання.
Водночас позивачка визначила відповідачів, зокрема і ОСОБА_2 , вказавши його як посадову особу - міського голову та зазначивши його службову адресу.
Адміністративні суди можуть розглядати вимоги про відшкодування шкоди лише за  таких умов: вимоги мають стосуватися шкоди, завданої лише суб`єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднані з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 180/1560/16-а, провадження № 11 1123апп19).
Зі змісту вимог позивачки випливає, що вона вважає неправомірними рішення та дії міського голови, який підписав рішення № 410 та особисто керував процесом демонтажу, в результаті якого їй завдано збитків та моральної шкоди.
З огляду на вказане позовні вимоги, пред`явлені до  ОСОБА_2 , стосуються його професійної діяльності як посадової особи з представницьким мандатом.
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Ухвалами, якими закінчено розгляд справи, є: ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі чи залишення заяви без розгляду; про відмову у задоволенні заяви про скасування рішення третейського суду; про скасування рішення третейського суду; про видачу виконавчого листа та відмову у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду; ухвали суду апеляційної чи касаційної інстанції про скасування судового рішення із закриттям провадження у справі або залишення заяви без розгляду.
Ухвала суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження не є процесуальним рішенням, яким закінчено розгляд справи, 
Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі № 2-1210/11, провадження №61-1537св21.
З огляду на те, що доводи та аргументи, наведені ОСОБА_1 у касаційній скарзі, не дають підстав для висновків про незаконність оскаржуваних судових рішень, тому правильне застосовування судом першої та апеляційної інстанції норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування.
Порушення норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення питання про права заявника у справі, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив. Правильне застосовування судами норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.
Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
У Х В А Л И В :
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Павлоградського міського голови ОСОБА_2, Павлоградської міської ради, Комунального підприємства «Затишне місто» Павлоградської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Виконавчий комітет Павлоградської міської ради, про стягнення вартості майна та  відшкодування моральної шкодивідмовити. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                     А. С. Олійник
 О. В. Ступак
 В. В. Яремко