Справа № 753/1510/22                                                    Головуючий 1 інстанція- Лужецька О.Р.
Проваження № 22-ц/824/5071/2023                                Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.

 
П О С Т А Н О В А

іменем     України
 
20 квітня 2023 року                                                                          м.Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого  судді               Савченка С.І.,
            суддів                                     Ігнатченко Н.В., Мережко М.В.,
за участю секретаря             Олешко Л.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м.Києва від 29 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,
в с т а н о в и в:
 
В провадженні Дарницького районного суду м.Києва перебувала вказана цивільна справа за позовом  ОСОБА_1  до  ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.
Ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 29 листопада 2022 року позов ОСОБА_1  залишено без розгляду з огляду на повторну неявку позивачки та її представника в судове засідання.
Не погоджуючись із ухвалою, позивачка ОСОБА_1 в особі представника адвоката Єрмака О.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права. 
Скарга мотивована тим, що 17 жовтня 2022 року на електронну адресу суду адвокатом Івановим Р.М. було направлене клопотання про відкладення розгляду і докази щодо визнання неповажними причин його неявки в судове засідання 18 жовтня 2022 року відсутні. Окрім того, в судове засідання 29 листопада 2022 року представник не зміг прибути з огляду на складну дорожню обстановку, що була викликана частковим перекриттям руху на Південному мосту. Вважає, що виключно друга неявка може розглядатися як неповажна, а тому залишення позову без розгляду суперечить приписам ч.5 ст.223 ЦПК України, яка вказує про можливість залишення позову без розгляду у випадку неявки обидва рази з поважних причин.
Відповідач ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, де вказав, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення і правомірно залишив позов без розгляду, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є безпідставними і надуманими, не грунтуються на вимогах закону, не спростовують висновків суду.
В суді апеляційної інстанції представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Єрмак
                                                                        -  2  -
О.В. подану апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримав, просив задоволити та скасувати оскаржувану ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва як незаконну. 
Відповідач ОСОБА_2 та його представник належним чином повідомлені про час розгляду справи, що стверджується направленою згідно ч.6 ст.128 ЦПК України на вказану ним електронну адресу судовою повісткою і повідомленням про її доставлення, до суду не з`явилися, причин неявки не повідомили, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Залишаючи позов  ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що належним чином повідомлена позивачка та її представник повторно, а саме 18 жовтня та 29 листопада 2022 року не з`явилися в судові засідання, заяви про розгляд справи у їх відсутність не подали.
При цьому суд виходив з того, що поважність причин неявки в судове засідання пов`язується лише з першою неявкою, а при повторній неявці позов залишається без розгляду не залежно від причин такої неявки.
Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам процесуального закону.
Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.
Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду.
Відповідно до положень ст.223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, у разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.
Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.
Згідно ч.5 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.
Системний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. 
При цьому процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду при неповідомленні причин неявки. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно
                                                                        -  3  -
розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. 
Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.
Таким чином, згідно з вимогами процесуального закону суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Також вказані норми законодавства не містять вказівки і на те, що для визнання неявки в судове засідання повторною попередня неявка повинна бути такою, що відбулася лише з невідомих суду причин, або з причин, що визнані судом неповажними. Правове значення в цьому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.
Відповідна правова позиція викладена у постанові від 31 серпня 2021 року у справі № 570/5535/17, в якій погоджуючись із судовими рішеннями про залишення позову без розгляду, Верховний Суд зазначив, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Наслідки у вигляді залишення позову без розгляду настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи. Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.
Встановлено, що ухвалою суду від 18 серпня 2022 року закрите підготовче провадження і справу призначено до розгляду на 18 жовтня 2022 року.
Позивачка ОСОБА_1  і її представник адвокат Іванов Р.М. були належним чином повідомлені про розгляд справи 18 жовтня 2022 року, що стверджується розпискою адвоката Іванова  Р.М. (а.с.111), до суду не з`явилися.
Напередодні засідання, тобто 17 жовтня 2022 року адвокат Іванов Р.М. подав клопотання про відкладенння розгляду у зв`язку із триваючою широкомасштабною агресією РФ проти України, яке задоволено і розгляд відкладено на 29 листопада 2022 року.
Також встановлено, що позивачка та  їїпредставник адвокат Іванов Р.М. були належним чином повідомлені про розгляд справи 29 листопада 2022 року, що стверджується судовою повісткою, надісланою судом 22 листопада 2022 року на вказану адвокатом електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1, за якою останнім направлялися листи, та повідомленням про її доставлення.
Окрім того, судом надіслано 22 листопада 2022 року на номер телефону позивача SMS-повідомлення «судова повістка про виклик до суду» про призначене судове засідання на
                                                                        -  4  -
29 листопада 2022 року о 12 год., що стверджується повідомленням про доставку.
Встановивши, що позивачка та її представник належно повідомлені про судові засідання, проте двічі поспіль ані позивачка, ані її представник в судові засідання не з`явилися, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення позову без розгляду з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, оскільки неявка позивачки та її представника у судове засідання, призначене на 29 листопада 2022 року, є повторною, а заяви про розгляд справи за відсутності позивачки до суду, на момент ухвалення відповідного процесуального рішення, не надходило.
 
Доводи апеляційної скарги про те, що згідно ч.5 ст.223 ЦПК України залишення позову без розгляду можливе у випадку повторної неявки з без поважних причин, а в даній справі має місце лише неявка позивачки вдруге, тобто 29 листопада 2022 року, без поважних причин, а перший раз неявка мала місце з поважних причин, необгрунтовані.
Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції вірно виходив з того, що поважність причин неявки в судове засідання пов`язується лише з першою неявкою, а при повторній неявці позов залишається без розгляду не залежно від причин такої неявки.
Колегія суддів погоджується з такими висновками і вважає їх вірними з викладених вище підстав, в тому числі з урахуванням правової позиції Верховного Суду у наведеній вище постанові від 31 серпня 2021 року у справі № 570/5535/17.
Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2020 року у справі № 740/1734/18, де залишаючи без змін судові рішення про залишення позову без розгляду, Верховний Суд вказав, що суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Такі висновки Верховного Суду є усталеними і сформовані у цілому ряді постанов, зокрема у постановах: від 07 серпня 2020 року у справі № 405/8125/15-ц, від 21 вересня 2020 року у справі № 658/1141/18, від 16 березня 2020 року у справі № 390/1076/18-ц, від 19 вересня 2018 року у справі 760/1143/16-ц, від 27 червня 2018 року у справі № 201/15122/15-ц, де Верховний Суд зазначає, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду, а правове значення при залишенні позову без розгляду має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.
Відхиляючи апеляційну скаргу, колегія суддів звертає увагу на таке.
Згідно ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Будучи належно повідомленими та не з`явившись двічі поспіль в судове засідання, позивачка та її представник очевидно та поза всяким розумним сумнівом діяли на власний розсуд та за своєї розсудливості і обачливості мали передбачати наслідки таких процесуальних дій.
Це по-перше.
По-друге, відповідно до ч.ч.1, 2, п.10 ч.3 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Однією з основних засад здійснення цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом. 
Окрім того, розгляд справи упродовж розумного строку є складовою права на
                                                                        -  5  -
справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, про що неодноразово вказував у своїх рішенням Європейський суд з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Даючи оцінку доводам позивача, викладеним у апеляційній скарзі, з огляду на низку тверджень, що не стали предметом аналізу в даній постанові, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. 
Колегія суддів враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування єдостатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Дарницького районного суду м.Києва від 29 листопада 2022 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий   

Судді: