Справа № 308/7276/19

П О С Т А Н О В А
Іменем України

       04 травня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:
головуючого – Джуги С.Д.
суддів – Куштана Б.П., Собослоя Г.Г.
з участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 грудня 2022 року у складі судді Іванова А.П., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Компанії «Максавто», виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання протиправним та скасування пункту 1.4 рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради «Про переведення житлових приміщень у нежитлові» від 27.06.2018 за №180, 
в с т а н о в и в :
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 грудня 2022 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Компанії «Максавто», виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання протиправним та скасування пункту 1.4 рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради «Про переведення житлових приміщень у нежитлові» від 27.06.2018 за №180 – закрито. Роз`яснено позивачу, що зазначена справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Заперечуючи дану ухвалу, ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування даної ухвали, як такої, що постановлена з порушенням норм процесуального права та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про наявність підстав для закриття провадження у справі.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило 
В судовому засіданні представник апелянта - адвокат Пайда М.І. підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити.
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю Компанії «Максавто» - адвокат Сковородько І.Ф. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.
Представник виконавчого комітету Ужгородської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час, місце розгляду справи належним чином повідомлений. Справа на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України розглянута у його відсутності.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.
Закриваючи провадження у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що дана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
З такими висновками погоджується і апеляційний суд, виходячи з наступного.
Матеріалами справи встановлено, що у червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю Компанії «Максавто», виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про визнання протиправним та скасування пункту 1.4 рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради «Про переведення житлових приміщень у нежитлові» від 27.06.2018 за №180.
Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Висловлювання «судом, встановленим законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Пунктами 1 ч.1 ст.19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. 
Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 КАС України).
Відповідно до пунктів 1-2 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;
Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій,або із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про адміністративні послуги», в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, адміністративна послуга - результат здійснення владних повноважень суб`єктом надання адміністративних послуг за заявою фізичної або юридичної особи, спрямований на набуття, зміну чи припинення прав та/або здійснення обов`язків такої особи відповідно до закону; суб`єкт надання адміністративної послуги - орган виконавчої влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадові особи, державний реєстратор, суб`єкт державної реєстрації, уповноважені відповідно до закону надавати адміністративні послуги.
Основними ознаками адміністративних послуг є: адміністративна послуга надається за заявою особи; надання адміністративних послуг пов`язано із забезпеченням умов для реалізації суб`єктивних прав конкретної особи; адміністративні послуги надаються адміністративними органами (державними органами та органами місцевого самоврядування) і обов`язково через реалізацію владних повноважень (отримати конкретну адміністративну послугу можна лише у відповідному, як правило, тільки одному адміністративному органі); результатом адміністративної послуги у процедурному значенні є адміністративний акт (рішення або дія адміністративного органу, яким задовольняється заява особи). Такий адміністративний акт має конкретного адресата - споживача адміністративної послуги, тобто особу, яка звернулася за даною послугою.
З врахуванням наведеного, отримання власником житлового приміщення рішення про переведення житлового приміщення в нежитлове має ознаки адміністративної послуги.
У поданому позові позивач просить визнати протиправним та скасувати пункт 1.4 рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради «Про переведення житлових приміщень у нежитлові» від 27.06.2018 за №180, про надання дозволу на переведення житлових приміщень у нежитлові : квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ТОВ «Максавто»., посилаючись і обґрунтовуючи заявлений позов порушенням процедури переведення житлових приміщень у нежитлові, яка врегульована Тимчасовим проектом переведення житлових будинків і приміщень (квартири) у нежитлові у м. Ужгороді , затвердженим рішенням Ужгородської міської ради №210 від 22.07.2011 року.
Таким чином у даній справі спір про право відсутній, а предметом доказування є правомірність надання виконавчим комітетом Ужгородської міської ради, як суб`єктом владних повноважень, адміністративної послуги, а саме: прийняття рішення від 27.06.2018 за №180, про надання дозволу на переведення житлового приміщення у нежитлове.
Оскарження рішення органу місцевого самоврядування, яке прийняте суб`єктом владних повноважень при наданні ним адміністративних послуг відноситься до адміністративної юрисдикції і підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. 
Такі правові висновки висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 165/403/16-а (К/9901/17183/18) (провадження № 11-379апп18), постанові Верховного Суду від 10 червня 2020 року у справі №308/5040/17 (провадження №61-46937св18).
За наведених обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, та обґрунтовано закрив провадження у даній справі, роз`яснивши позивачу його право звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.
Ухвала судом першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для її скасування чи зміни не має.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З врахуванням наведеного апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала – без змін. 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,
постановив :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 грудня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 15 травня 2023 року. 
Головуючий: 
Судді: