ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 травня 2023 р. 	Справа № 629/589/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Ральченка І.М.
суддів: Катунова В.В. ,  Чалого І.С. 
за участю секретаря судового засідання  Євсєєвої М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13.03.2023, суддя Цендра Н.В., по справі № 629/589/23
за позовом     ОСОБА_1  
до    Головного управління Національної поліції в Харківській області      третя особа           інспектор ВРПП Лозівського РВ ГУНП в Харківській області лейтенант поліції Куштим Владислав Олегович 
про оскарження постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив скасувати постанову інспектора ВРПП Лозівського РВ ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції Куштима В.О. серії ЕАР № 6465623 від 27.01.2023 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13.03.2023 у задоволенні позову відмовлено.
Позивач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування вимог позивач посилався на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначив, що судом першої інстанції не враховано його доводи щодо неналежного розгляду інспектором патрульної поліції справи про адміністративне правопорушення, у тому числі позбавлення позивача можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Як встановлено судовим розглядом, 27.01.2023 інспектором ВРПП Лозівського РВ ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції Куштимом В.О. винесена постанова про адміністративне правопорушення серії ЕАР № 6465623, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосоване стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.
За даними оскаржуваної постанови, 27.01.2023 о 18:07:26 ОСОБА_1 по вул. Перемоги, м. Лозова Харківської області, керуючи транспортним засобом Мeгсеdеs-Вenz В180 СDI державний номерний знак НОМЕР_1 , проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Не погоджуючись із таким рішенням відповідача позивач звернувся до суду із даним позовом.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з доведеності вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.
Згідно з п. 8.1 ПДР України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.
Відповідно до п. 16.1 ПДР України, перехрестя, де черговість проїзду визначається сигналами світлофора чи регулювальника, вважається регульованим.
Пунктом «е» 8.7.3 Правил дорожнього руху встановлено, що червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоні миготливі сигнали забороняють рух.
Пунктом 8.10 ПДР передбачено, що у разі подання світлофором сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед розміткою 1.12, а якщо її не має - не ближче 10 метрів до світлофору, пішохідного переходу, а якщо вони відсутні - перед перехрещуванню проїзною частиною.
Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП проїзд на заборонений сигнал світлофора або жест регулювальника, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
В силу п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Статтею ст. 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.
На підтвердження правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідачем до суду першої інстанції було надано відеозапис адміністративного правопорушення.
Дослідивши надані записи колегія суддів зазначає наступне.
Так, відеофайл D01_20230127170532 містить запис руху транспортних засобів на перехресті у темний час доби, що не дозволяє ідентифікувати транспортний засіб позивача - Мeгсеdеs-Вenz В180 СDI за державним номерним знаком.
Крім того, наданий відеозапис не є суцільним, фіксування руху транспортних засобів на перехресті переривається та наступний файл починається з моменту зупинки автомобіля позивача.
Отже, із наданих відповідачем відеофайлів не видається можливим встановити факт вчинення позивачем дій, що стали підставою притягнення до адміністративної відповідальності, а саме проїзд перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора.
Натомість, суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову виходив з доведеності наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, при цьому відхиляючи доводи щодо неналежного розгляду інспектором патрульної поліції справи про адміністративне правопорушення, у тому числі позбавлення позивача можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.
Надаючи оцінку зазначеним доводам позивача колегія суддів виходить з наступного.
Порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення передбачений гл. 22 КУпАП.
Статтею 276 КУпАП визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
Згідно зі ст. 279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Статтею 283 КУпАП встановлено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Однак, дослідивши у ході судового розгляду справи відеозапис фіксації правопорушення слід вказати, що останній не містить запису щодо проведеного інспектором патрульної поліції розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, зокрема оголошення початку розгляду та представлення посадової особи, яка розглядає дану справу, роз`яснення позивачу його прав, визначених ст. 268 КУпАП.
Натомість, наявний відеофайл 183051 F містить запис оголошення ОСОБА_1 про винесення оскаржуваної постанови (00:03:29) та вручення її копії (00:04:49).
За наведених обставин колегія суддів зазначає, що із наданих відповідачем доказів не вбачається дотримання інспектором патрульної поліції процедури розгляду адміністративної справи, що свідчить про порушення прав особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, та є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Крім того, слід вказати, що зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 КУпАП, та окрім іншого, містити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.
У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, наданий відповідачем відеофайл не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Дослідивши у судовому засіданні наданий відповідачем диск, колегія суддів зазначає, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення.
Таким чином, в порушення ч. 3 ст. 283 КУпАП у постанові по справі про адміністративне правопорушення не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення, та не вказано про те, чи взагалі таке фіксування проводилось.
Згідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За таких обставин, колегія суддів доходить висновку про відсутність доказів на підтвердження порушення ОСОБА_1 ПДР України, а відтак і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Таким чином, колегія суддів зазначає, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, не відповідає вимогами чинного законодавства, а доводи апеляційної, викладені в апеляційній скарзі, знайшли підтвердження у ході розгляду справи.
Отже, при винесенні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було неповно з`ясовано всі обставини справи, що призвело до невірного по суті вирішення справи.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України - підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , а справа про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закриттю. 
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити
Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13.03.2023 по справі № 629/589/23 - скасувати.
          Прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
          Скасувати постанову постанову інспектора ВРПП Лозівського РВ ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції Куштима Владислава Олеговича серії ЕАР № 6465623 від 27.01.2023 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2  ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	В.В. Катунов    І.С. Чалий