Ухвала
 
07 квітня 2023 року
м. Київ
 
справа № 686/25454/21
провадження № 61-4273ск23
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М. розглянув касаційну скаргу квартирно-експлуатаційного відділу міста Хмельницький на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 травня 2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 07 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до квартирно-експлуатаційного відділу міста Хмельницький про визнання права власності на майно в порядку спадкування,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У жовтні 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з зазначеним вище позовом та просили визнати в порядку спадкування право власності за кожним з них на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 29,1 кв. м.
 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від  05  травня 2022 року, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 07 грудня 2022 року,позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 в рівних частках за кожним право на закінчення приватизації квартири АДРЕСА_1 . У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
20 січня 2023 року квартирно-експлуатаційний відділ міста Хмельницький (далі - КЕВ міста Хмельницький) звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 травня 2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 07 грудня 2022 року в указаній справі.
 
Ухвалою Верховного Суду від 02 лютого 2023 року касаційну скаргу КЕВ міста Хмельницький залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків, зокрема запропоновано направити до суду касаційної інстанції заяву про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження судового рішення, в якій навести підстави для поновлення цього строку та надати відповідні докази, уточнену касаційну скаргу, в якій вказати передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, а також навести належне обґрунтування цієї (цих) підстави (підстав) з урахуванням вищевикладених правових висновків Верховного Суду, надати докази сплати судового збору за подачу касаційної скарги та уточнити вимоги прохальної частини касаційної скарги. Зазначено строк виконання ухвали та попереджено про наслідки її невиконання.
 
20 лютого 2023 року КЕВ міста Хмельницький на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 02 лютого 2023 року частково надіслав матеріали на усунення недоліків, зокрема уточнену редакцію касаційної скарги разом з клопотанням про поновлення строку, в якій уточнив вимоги прохальної частини. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 02 березня 2023 року касаційну скаргу КЕВ міста Хмельницький визнано неподаною та повернуто заявнику.
 
27 березня 2023 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, КЕВ міста Хмельницькийповторно подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права,просить поновити строк на касаційне оскарження, оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовити.
 
Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, з посиланням на те, що повний текст оскаржуваної постанови апеляційного суду заявником отримано 19 грудня 2022 року, а також враховуючи воєнний стан, вважає, що строк на касаційне оскарження ним пропущено з поважних причин, тому просить суд його поновити. 
 
Відповідно до частин першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
 
Суд перевірив підстави пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень й дійшов висновку, що заявлене клопотання про поновлення процесуального строку, враховуючи й також дату оприлюднення оскаржуваної постанови апеляційного суду на офіційному сайті Єдиного державного реєстру судових рішень 19 грудня 2022 року, підлягає задоволенню.   
 
Разом з цим, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне. 
 
Абзацом першим частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно               у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених                          частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1                             частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно                        у випадку, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Як на підставу касаційного оскарження заявники посилаються на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, проте посилаючись на пункт 3            частини другої статті 389 ЦПК України, не зазначають щодо застосування якої саме норми права у подібних правовідносинах відсутній, як на думку заявника, висновок Верховного Суду, що унеможливлює вирішення питання про відкриття касаційного провадження.
 
У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права щодо якої відсутній висновок та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.
 
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду               від 12 листопада 2020 року у справі № 904/3807/19.
 
Саме по собі посилання на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, без зазначення конкретної норми права, та яку, як на думку заявника, не застосував або застосував неправильно апеляційний суд не дає підстав для відкриття касаційного провадження на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Крім того, у касаційній скарзі заявники узагальнено зазначають про порушення судами норм процесуального права, проте не  зазначають конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України (частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України), що унеможливлює вирішення питання про відкриття касаційного провадження.
 
Частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України визначено, що судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо:
1) справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду;
2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою;
3) судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні;
4) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу;
5) справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою;
6) судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції;
8) суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
Підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо:
1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або
2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або
3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або
4) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.
 
Саме по собі посилання у касаційній скарзі на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права без зазначення на обґрунтування випадків (випадка), перелічених                                      у пунктах 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.
 
У зв`язку із наведеним, заявнику необхідно надати уточнену касаційну скаргу, з визначенням передбачених (передбаченої) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав); надати копії касаційної скарги з доданими до неї документами відповідно до кількості учасників справи. 
 
Отже подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження.
 
Згідно з частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.
 
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Клопотання квартирно-експлуатаційного відділу міста Хмельницький про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.
 
Поновити квартирно-експлуатаційному відділу міста Хмельницький строк на касаційне оскарження рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 травня 2022 року та постанови Хмельницького апеляційного суду від 07 грудня 2022 року. 
 
Касаційну скаргу квартирно-експлуатаційного відділу міста Хмельницький на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 травня 2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 07 грудня 2022 року залишити без руху. 
 
Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї  ухвали.  
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.  
  
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                        О. М. Осіян