РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2023 року 
м. Рівне

Справа № 570/4066/22
Провадження № 22-ц/4815/473/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Ковальчук Н. М.,
суддів: Хилевича С. В., Майданіка В. В. 
секретар судового засідання – Крижов В. С.

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Акціонерне товариство «Сенс Банк» (як правонаступник АТ «Альфа-Банк»), 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору – Рівненський
районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального
управління Міністерства юстиції (м.Львів)

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Лук`янової Марії Леонідівни на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 12 січня 2023 року у складі судді Кушнір Н. В., постановлену в м. Рівне, 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору – Рівненський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про  звільнення майна з-під арешту. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що майно, яке перебуває під арештом, є спадковим, і перебування його під арештом у унеможливлює отримання свідоцтва про право на спадщину, чим порушуються його законні права. Просив суд звільнити належне ОСОБА_2 майно з-під арешту, накладеного постановою про арешт майна боржника від 21 квітня 2017 року в межах виконавчого провадження №50073773.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 12 січня 2023 року провадження у справі закрито. Повернуто позивачу сплачені кошти за призначенням «судовий збір» у розмірі 992 грн. 40 коп..

Ухвала суду першої інстанції вмотивована положеннями п. 1 ч. 1 ст. 215 ЦПК України, яка передбачає, що провадження у справі підлягає закриттю, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, та обґрунтоване тим, що оскільки позивач є правонаступником прав та обов`язків боржника як спадкоємець та є фактично боржником у виконавчому провадженні, у якому накладено арешт на спірне нерухоме майно, він не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, адже законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту – оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Вважаючи ухвалу суду незаконною, постановленою з порушенням норм процесуального права, за неповного з`ясування обставин справи, представник ОСОБА_1 – адвокат Лук`янова Марія Леонідівна оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі вказує, що існування об`єктивного права на предмет спору у позивача встановлено рішенням суду, що набрало законної сили, а також встановлено порушення цього права, визначено особу належного відповідача, встановлені усі обставини справи, а також встановлено, що порушення права триває значний час, а тому просить взяти до уваги рішення Рівненського районного суду від 08 червня 2022 у справі №570/592/22 та постанову Рівненського апеляційного суду від 06 жовтня 2022 року у цій же справі в якості обґрунтування позовних вимог. Додає, що місцевий суд не врахував встановлених рішенням, яке набрало законної сили, обставин, а самостійно встановлюючи їх (хоча вони не спростовані іншою стороною), здійснив це неповно, однобоко, тенденційно та упереджено, що є порушенням норм процесуального права. Вважає, що не застосувавши норми Закону України «Про виконавче провадження» до оцінки спірних правовідносин, суд допустив порушення норм матеріального права та, відповідно, прийшов до хибних висновків про «правонаступництво позивача у виконавчому провадженні». Доводить, що в порушення норм матеріального права та всупереч фактичним обставинам справи щодо того, що виконавчого провадження не лише немає на виконанні, але і бути не може в силу пропуску строку його повторного пред`явлення та неможливості поновлення такого строку, місцевий суд дійшов безпідставного висновку про те, що позивач є фактично боржником у виконавчому провадженні, у якому накладено арешт на спірне нерухоме майно. Зазначає, що її довіритель не є стороною виконавчого провадження, не вказує на незаконність постанови про арешт майна, він звернувся до суду з позовом про захист цивільного права (права на спадщину), обґрунтовуючи позов відсутністю підстав для існування такого арешту, а тому такий позов заявлений до належного відповідача, і суд не вправі був закривати провадження. З наведених міркувань просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і направити справу для продовження розгляду.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві акціонерне товариство «Сенс Банк» вважає ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою, постановленою із дотриманням норм процесуального та матеріального права, а тому просить залишити її в силі, відхиливши апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали та обставини справи  на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав. 

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору – Рівненський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про звільнення майна з-під арешту звернувся ОСОБА_1 .

Як встановлено судом, 08.02.2016 року Рівненський районний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області відкрив виконавче провадження №50073773 щодо виконання виконавчого напису №5301 від 21.10.2014 р., виданого приватним нотаріусом Стрільчук М. М., про звернення стягнення на нерухоме майно: житловий будинок і земельну ділянку, що по АДРЕСА_1 , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_2 у межах суми 353 210, 68 грн..

У ході здійснення цього виконавчого провадження постановою державного виконавця 21.04.2017 року накладено арешт на вказане нерухоме майно та внесено відомості до відповідного реєстру.

17.08.2017 року виконавче провадження завершене на підставі п.2 ч. 1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (повернення виконавчого документу стягувачу без виконання за відсутності у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення.).

ІНФОРМАЦІЯ_1 боржник у виконавчому провадженні ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 11.03.2018 року.

За заявою ОСОБА_1 приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Вікторія Кутецькою заведено Спадкову справу №197/18 щодо майна померлої ОСОБА_2 . 10.11.2021 року нотаріус повідомила заявника про те, що видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. 

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 08 червня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Рівненського районного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про зняття арешту з спадкового майна відмовлено з підстав звернення позивача до неналежного відповідача. Постановою Рівненського апеляційного суду від 06.10.2022 року вказане рішення залишено без зміни.

Зазначені судові рішення містять встановлення обставин, які мають значення для повного та всебічного розгляду справи та в силу положень частин 4, 5 статті 82 ЦПК України не потребують доказування і можуть бути спростовані особою, щодо якої вони встановлені, якщо вона не була учасником справи, у якій ці обставини встановлені.

Судом також встановлено, що повторно виконавчий напис № 5301 від 21.10.2014 року, виданий приватним нотаріусом Стрільчук М. М., про звернення стягнення на нерухоме майно – житловий будинок і земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_2 у межах суми 353 210,68 грн. до примусового виконання не пред`являвся, що підтверджується відомостями з Єдиного реєстру боржників, а також письмовою інформацією Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області від 25.11.2021 №60194, наданою на запит представника позивача адвоката Лук`янової М.Л..

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», строк пред`явлення виконавчого документа до виконання становить три роки.

Виконавчий напис № 5301 від 21.10.2014 року, виданий приватним нотаріусом Стрільчук М. М., про звернення стягнення на нерухоме майно – житловий будинок і земельну ділянку, розташовану за адресою:         АДРЕСА_1 , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_2 у межах суми 353 210,68 грн., не може бути пред`явлений повторно, оскільки строк його повторного пред`явлення закінчився 17.08.2020 року. Поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого напису нотаріуса процесуальним законодавством не передбачено.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

На підтвердження обставин заміни боржника у виконавчому провадженні ОСОБА_2 заявником ОСОБА_1 як її спадкоємцем не надано жодних доказів, і судом їх теж не здобуто, а відтак покликання місцевого суду в оскаржуваній ухвалі на те, що позивач є фактично боржником у виконавчому провадженні, у якому накладено арешт на спірне нерухоме майно, є безпідставними та не ґрунтуються на матеріалах справи. З огляду на це, помилковим є висновок про те, що ОСОБА_1 позбавлений права на пред`явлення позову про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту (оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.).

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. 

Отже, матеріали справи свідчать про те, що суд першої інстанції формально підійшов до розгляду даної справи, постановив оскаржувану ухвалу у порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, позбавивши позивача права на справедливий судовий розгляд.

Позивач ОСОБА_1 не є стороною виконавчого провадження, не вказує на незаконність постанови про арешт майна, його звернення із цим позовом до суду зумовлене захистом цивільного права (права на спадщину) та обґрунтоване відсутністю правових підстав для існування арешту на спадкове майно.

За наведених обставин, апеляційний суду приходить до переконання про те, що оскаржувана ухвала постановлена місцевим судом з порушенням норм процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, а оскаржувана ухвала – до скасування із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1. ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст. ст. 367, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Лук`янової Марії Леонідівни задовольнити.

Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 12 січня 2023 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору – Рівненський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про  звільнення майна з-під арешту – направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 квітня 2023 року.

Головуючий                                                        Ковальчук Н. М.

Судді:                                                                Хилевич С. В.                                
                                       Майданік В. В.