Ухвала
 
15 травня 2023 року
м. Київ
 
справа № 756/87/20
провадження № 61-6232ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Токарем Андрієм Васильовичем, на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 06 вересня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 квітня 2023 року у справі за позовом Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації до ОСОБА_1 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлобуд-1», фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинити дії,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У грудні 2020 року Оболонська районна у м. Києві державна адміністрація звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлобуд-1» (далі - ТОВ «Житлобуд-1»), фізична особа-підприємець (далі - ФОП) ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинити дії.
 
В обґрунтування позову зазначала, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . Міжвідомчою робочою групою для обстеження жилих приміщень квартир, що використовуються під хостели, яка створена на підставі розпорядження Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації від 26 лютого 2016 року            № 101, встановлено що квартира відповідача використовується для тимчасового проживання громадян (хостел), облаштована великою кількістю двоярусних ліжок, та в якій тимчасово проживають 35 осіб, не пов`язаних з власником квартири родинними відносинами, на платній основі (100 грн койко-місце).
 
Посилаючись на те, що функціонування хостелу є незаконним та завдає незручності для власників квартир у будинку, Оболонська районна у м. Києві державна адміністрація просила суд зобов`язати ОСОБА_1 припинити дії щодо використання квартири АДРЕСА_1 не за призначенням, а саме тимчасового проживання громадян (під «хостел») та привести квартиру у стан придатний для постійного проживання однієї сім`ї різного чисельного складу або однієї людини.
 
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 06 вересня 2022 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 04 квітня                    2023 року, позов Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_1 припинити використовувати квартиру АДРЕСА_1 в якості хостелу. У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Частково задовольняючи позов суди виходили з того, що використання квартири в якості хостелу є незаконним, оскільки не відповідає нормам цивільного і житлового законодавства, суперечить державним будівельним нормам, порушує права інших власників та мешканців квартир, розміщених у під`їзді будинку. Водночас, заборона використання нерухомого майна в якості хостелу є достатнім способом для забезпечення прав інших співвласників багатоквартирного будинку.
 
01 травня 2023 року  ОСОБА_1 через свого представника Токара А. В. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 06 вересня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 квітня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації відмовити. 
 
Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Заявник оскаржує судові рішення, ухвалені у справі про зобов`язання                        його вчинити певні дії, а саме: припинити використовувати квартиру АДРЕСА_1 в якості хостелу.
 
Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.
 
Верховний Суд, враховуючи характер спірних правовідносин та предмет спору, вважає, що наявні підстави для визнання цієї справи, відповідно до 2 частини шостої статті 19 ЦПК України, справою незначної складності.
 
Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи                        від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно з якими державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.
 
Оскільки, касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, та судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судові рішення у справі незначної складності підлягають касаційному оскарженню, тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Токарем Андрієм Васильовичем, на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 06 вересня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 квітня 2023 року                     у справі за позовом Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації                        до ОСОБА_1 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлобуд-1», фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинити дії відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

 
Судді:	О. В. Ступак       І. Ю. Гулейков       С. О. Погрібний