Постанова
Іменем України
 
12 червня 2023 року
м. Київ
 
справа № 703/2554/20
провадження № 61-11124св22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,
 
учасники справи:
стягувач - ОСОБА_1 ,
суб`єкт оскарження - державний виконавець Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лісовенко Володимир Антонович,
боржник - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Фінансова Ініціатива»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02 травня 2022 року 
у складі судді Биченка І. Я. та постанову Черкаського апеляційного суду 
від 06 жовтня 2022 року у складі колегії суддів: Вініченка Б. Б., Гончар Н. І., Новікова О. М.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст вимог скарги і рішень судів попередніх інстанцій
 
У грудні 2021 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Фінансова Ініціатива» (далі - ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива») звернулося до суду із скаргою на дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лісовенка В. А. (далі - державний виконавець Печерського РВ ДВС 
у м. Києві).
 
Вимоги обґрунтовано тим, що 23 листопада 2021 року державним виконавцем Печерського РВ ДВС у м. Києві відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 про стягнення з уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» Караченцева А. Ю. на користь ОСОБА_1 суму у розмірі 1 000,00 грн.
 
Вважає, що постанова державного виконавця винесена з порушенням норм чинного законодавства.
 
На підставі постанови Правління Національного банку України (далі - НБУ) 
від 23 червня 2015 року № 408 «Про внесення ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23 червня 2015 року № 121 «Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива», згідно 
з яким із 24 червня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію. 21 травня 2019 року в ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» розпочато процедуру ліквідації. 
Із 06 лютого 2020 року ліквідатором ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» призначено Караченцева А. Ю. У зв`язку з затвердженням ліквідаційного балансу банку та ухвалення остаточного звіту про виконання ліквідаційної процедури Фонд гарантування закрив накопичувальний рахунок ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива». Зазначено, що процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку, здійснення тимчасової адміністрації і ліквідації банків врегульована 
Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який 
є спеціальним законом у цих правовідносинах. Відповідно до вказаного Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється примусове стягнення майна банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку). Відповідно до статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку строк виконання всіх грошових зобов`язань банку та зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) вважається таким, що настав, втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається. Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 4 
Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку боржника. Виконавче провадження відкрито 
23 листопада 2021 року, тобто в порушення вказаної норми, оскільки на час відкриття провадження із 21 травня 2019 року ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» відкликано банківську ліцензію та розпочато ліквідацію банку. Відтак, державним виконавцем всупереч норм Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» незаконно відкрито виконавче провадження.
 
Ураховуючи викладене, ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» просило визнати дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження неправомірними та скасувати постанову від 23 листопада 2021 року про відкриття виконавчого провадження про стягнення з уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» Караченцева А. Ю. на користь ОСОБА_1 суму у розмірі 1 000,00 грн.
 
Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02 травня 
2022 року у задоволенні скарги ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» відмовлено.
 
Ухвала мотивована тим, що норма пункту 4 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого документу, якщо НБУ прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника, не може суперечити принципу верховенства права, меті й завданням цивільного судочинства, які спрямовані на захист порушеного права та виконання остаточного судового рішення.
 
Постановою Черкаського апеляційного суду від 06 жовтня 2022 року апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишено без задоволення. Ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02 травня 
2022 року залишено без змін.
 
Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції про відмову 
у задоволенні скарги, оскільки відсутні підстави для повернення виконавчого листа стягувачу на підставі пункту 4 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки ОСОБА_1 звернувся до суду 
з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» Караченцева А. Ю. щодо включення його до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива», 
і вимоги стосувалися порушення його прав як кредитора банку під час проведення ліквідаційної процедури банку, про що і ухвалено рішення за результатами вирішення цього спору. 
 
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи
 
У листопаді 2022 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02 травня 2022 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 06 жовтня 2022 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення скарги, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій є незаконними, необґрунтованими внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, а саме пункту 4 частини четвертої 
статті 4, абзацу 2 частини другої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», пункту 1 частини першої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та неповного з`ясування обставин справи.
 
У січні 2023 року від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій він просить касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишити без задоволення, а ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області 
від 02 травня 2022 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 06 жовтня 2022 року без змін.
 
Позиція Верховного Суду
 
Статтею 400 ЦПК України встановлено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги у межах, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального 
і процесуального права.
 
Встановлені судами обставини
 
21 травня 2019 року Правлінням НБУ прийнято рішення № 352-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива».
 
Так, на підставі рішення Правління НБУ від 21 травня 2019 року № 352-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова Ініціатива» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22 травня 2019 року № 1268 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» та делегування повноважень ліквідатора банку» розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива».
 
Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17 червня 2021 року, залишеного без змін постановою Черкаського апеляційного суду 
від 26 жовтня 2021 року, позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано поважними причини пропуску строку пред`явлення ОСОБА_1 кредиторських вимог до ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» на суму невиплачених грошових коштів за вкладом за договором від 11 грудня 2014 року № 372206 (вклад «Цікавий») та додаткового договору від 11 грудня 2014 року №1.
 
Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» Караченцева А. Ю. включити ОСОБА_1 до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» на суму заборгованості за договором від 11 грудня 2014 року № 372206 (вклад «Цікавий») та додаткового договору від 11 грудня 2014 року № 1 у розмірі 115 000,00 грн.
 
Стягнуто з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» Караченцева А. Ю. на користь ОСОБА_1 1 000,00 грн витрат на правничу допомогу адвоката.
 
Стягнуто з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» Караченцева А. Ю. на користь Державного бюджету України 1 681,60 грн судового збору.
 
11 листопада 2021 року ОСОБА_1 отримав виконавчий лист про стягнення з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» Караченцева А. Ю. на його користь витрат на правничу допомогу.
 
Постановою державного виконавця Печерського РВ ДВС у м. Києві Лісовенка В. А. від 23 листопада 2021 року № НОМЕР_1 відкрито виконавче провадження про стягнення з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» Караченцева А. Ю. на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в сумі 1 000,00 грн.
 
Правове обґрунтування
 
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.
 
Згідно з статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
 
Конституційний Суд України у рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 (справа щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» (щодо забезпечення державою виконання судового рішення)) вказав, що судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина, і саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до частини другої статті 55 Конституції України (абзац 15 пункту 3 мотивувальної частини рішення від 07 травня 2002 року № 8-рп/2002); право на судовий захист є гарантією реалізації інших конституційних прав і свобод, їх утвердження й захисту за допомогою правосуддя (абзац 8 пункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини рішення від 23 листопада 2018 року № 10-р/2018). Отже, як випливає з наведеного, держава повинна повною мірою забезпечити реалізацію гарантованого статті 55 Конституції України права кожного на судовий захист.
 
Забезпечення державою виконання судового рішення як невід`ємної складової права кожного на судовий захист закладено на конституційному рівні у зв`язку із внесенням Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02 червня 2016 року № 1401-VIII змін до Конституції України та доповненням її, зокрема, статті 129-1, частиною другою якої передбачено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
 
Конституційний Суд України, взявши до уваги статті 3, 8, частини першу, другу статті 55, частини першу, другу статті 129-1 Конституції України, свої юридичні позиції щодо визначення виконання судового рішення складовою конституційного права на судовий захист, дійшов висновку, що держава, створюючи належні національні організаційно-правові механізми реалізації права на виконання судового рішення, повинна не лише впроваджувати ефективні системи виконання судових рішень, а й забезпечувати функціонування цих систем у такий спосіб, щоб доступ до них мала кожна особа, на користь якої ухвалене обов`язкове судове рішення, у разі, якщо це рішення не виконується, у тому числі державним органом.
 
Визначений у законі порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист; невиконання державою позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність.
 
Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, 
а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
 
Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина перша статті 74 Закону України «Про виконавче провадження»).
 
Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
 
Частинами першою, другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень 
у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
 
Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, відмовляючи 
у задоволенні скарги про визнання дій державного виконавця Лісовенка В. А. неправомірними, виходив із того, що, що виконавче провадження відкрито про стягнення витрат на правничу допомогу з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» Караченцева А. Ю., а не з ліквідованого банку.
 
Наведені у касаційній скарзі доводи про те, що оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій є незаконними, необґрунтованими внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, а саме пункту 4 
частини четвертої статті 4, абзацу 2 частини другої статті 15 Закону України 
«Про виконавче провадження», пункту 1 частини першої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не заслуговують на увагу, оскільки ці норми застосовуються у разі пред`явлення виконавчого листа про стягнення з ліквідованого банку-боржника, проте у цій справі рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17 червня 2021 року, залишеним без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року, задоволено вимоги ОСОБА_1 саме до уповноваженої особи Фонду. 
 
Уповноваження особа Фонду та банк-боржник є різними суб`єктами, посилання у касаційній скарзі на те, що боржником за виконавчим документом вказана уповноважена особа Фонду - Караценцев А. Ю., а код ЄДРПОУ боржника - код банку, не спростовує правильність висновків судів попередніх інстанції про необґрунтованість скарги на дії виконавця, оскільки недоліки виконавчого документу в тому числі й описка підлягає усуненню в порядку, визначеному статтею 432 ЦПК України. У процедурі розгляду скарги на дії державного (приватного) виконавця суд, який розглядає таку скаргу, не можу втручатись чи змінювати рішення, яке перебуває на виконанні, тому доводи касаційної скарги зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права, переоцінки доказів, що відповідно до правил статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції. У касаційній скарзі не наведено доводів, які обставини у справі неповно з`ясовані судами першої та апеляційної інстанцій.
 
Касаційним судом не встановлено порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення. Отже, висновки судів першої та апеляційної інстанцій відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону та узгоджуються з нормами процесуального права, які судами застосовані правильно.
 
Переглянувши у касаційному порядку судові рішення у межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, з урахуванням неможливості встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені 
в рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій, Верховний Суд дійшов висновку, що оскільки доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів та не дають підстав вважати, що судами порушені норми матеріального чи процесуального права, тому касаційна скарга є необґрунтованою та підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані рішення залишенню без змін.
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишити без задоволення.
 
Ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02 травня 
2022 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 06 жовтня 2022 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                              О. В. Ступак

 
І. Ю. Гулейков

 
С. О. Погрібний