УХВАЛА
02 червня 2023 року 
м. Київ
справа №320/8499/20
адміністративне провадження №Зі/990/63/23
Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Мельник-Томенко Ж. М., розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Тарасова Сергія Олексійовича про відвід судді-доповідача Смоковича М. І. від участі у розгляді справи № 320/8499/20 за позовом ОСОБА_1 до начальника першого відділення інспекторів прикордонної служби «Бориспіль-2» Окремного контрольно-пропускного пункту «ІНФОРМАЦІЯ_1» старшого лейтенанта ОСОБА_2, Служби безпеки України, Окремного контрольно-пропускного пункту « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ), третя особа - Адміністрація Державної прикордонної служби України, про визнання протиправними дій та скасування рішень,
УСТАНОВИВ:
У провадженні Верховного Суду перебуває касаційна скарга представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Тарасова С. О. на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 14.02.2023 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.04.2023 у справі №   320/8499/20.
01.06.2023 до Верховного Суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Тарасова С. О. про відвід судді-доповідача Смоковича М. І. від участі у розгляді справи №   320/8499/20.
Заявник мотивує свою заяву про відвід судді-доповідача Смоковича М. І. тим, що станом на 01.06.2023 суддею-доповідачем Смоковичем М. І. не розглянуто клопотання позивача, викладене у касаційній скарзі, а також подане окремо клопотання від 12.05.2023, не складено доповідь, у зв`язку з чим не здійснено попередній розгляд справи, враховуючи, що строк, встановлений процесуальним законом, для розгляду касаційної скарги позивача закінчується 08.06.2023. Наведені обставини, на думку заявника, викликають у позивача сумніви щодо неупередженості та об`єктивності судді-доповідача Смоковича М. І. У зв`язку із наведеним відповідно до приписів пункту 4 частини першої статті 36 КАС України просить задовольнити заяву про відвід судді-доповідача Смоковича М. І.
Ухвалою Верховного Суду від 01.06.2023 вказану заяву визнано необґрунтованою та передано на автоматизований розподіл для визначення у встановленому Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України) порядку судді, яким вирішуватиметься питання про відвід за цією заявою.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 01.06.2023 заяву про відвід судді-доповідача Смоковича М. І. від участі у розгляді справи № 320/8499/20 передано для вирішення судді Мельник-Томенко Ж. М.
Відповідно до частини восьмої статті 40 КАС України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.
Перевіривши доводи указаної заяви приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення відводу судді-доповідача Смоковича М. І., з огляду на таке.
Положення частини першої статті 36 КАС України передбачають випадки, коли суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), а саме: 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.
Враховуючи нормативний зміст пункту 4 частини першої статті 36 КАС України, відвід судді може бути заявлений й з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1, 2, 3, 5 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.
Згідно з частиною другою статті 36 КАС України суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.
Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, яка встановлює недопустимість повторної участі суддів в розгляді адміністративної справи.
Метою запровадження інституту відводу судді (суддів) від розгляду справи є гарантування безсторонності суду, зокрема, з ціллю запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950  гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У цьому зв`язку Верховний Суд принагідно зауважує, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручання, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.
При цьому слід звернути увагу на те, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді, а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості Суд уважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).
Так, практика ЄСПЛ свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (пункти 45- 50 рішення ЄСПЛ у справі «Морель проти Франції»; пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі «Пескадор Валеро проти Іспанії») або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (пункт 40 рішення ЄСПЛ у справі «Лука проти Румунії»), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (пункт 44 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»; пункт 30 рішення ЄСПЛ у справі «Пабла Кю проти Фінляндії»; пункт 96 рішення ЄСПЛ у справі «Мікалефф проти Мальти»).
У рішенні від 09.11.2006 у справі «Білуха проти України» (заява № 33949/02, пункт 49) ЄСПЛ зазначив, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед  іншого (inter  alia), рішення у справі «Фей проти Австрії» від 24.02.1993, пункти 27, 28 і 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії», № 33958/96, пункт 42). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства», від 10.06.1996, пункт 38).
Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розгляду справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).
Таким чином не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування відповідних обставин, непідтверджених належними і допустимими доказами. Таким чином, відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.
Зі змісту заяви про відвід судді-доповідача Смоковича М. І. слідує, що необхідність відводу судді-доповідача Смоковича М. І. від участі у розгляді справи № 320/8499/20 представник позивача мотивує тим, що не виконання вимог процесуального закону суддею-доповідачем ставить під загрозу дотримання основних засад адміністративного судочинства, у тому числі своєчасного вирішення судом спору у межах процесуального строку, встановленого законом для суду, на який розумно розраховує позивач.
Згідно з положеннями частини четвертої статті 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу. 
Отже, мотиви, наведені у поданій заяві, не є чинником, який може свідчити про упередженість та необ`єктивність судді, та не можуть слугувати підставою для відведення судді-доповідача Смоковича М. І., оскільки фактично зводяться до незгоди представника позивача з процесуальними діями (рішеннями) судді.
Більше того, з предмета та меж перегляду в цій справі не простежується будь-яка залежність чи взаємозв`язок, що прямо чи опосередковано вказували б на упередженість або необ`єктивність судді-доповідача Смоковича М. І. при касаційному розгляді справи № 320/8499/20.
Інші підстави, передбачені статтями 36, 37 КАС України, які б унеможливлювали участь у розгляді справи судді-доповідача Смоковича М. І. і викликали необхідність його відводу, у заяві відсутні.
З урахуванням зазначеного, вважаю, що обґрунтованих підстав для задоволення заяви про відвід немає, а отже в її задоволенні слід відмовити. За таких обставин, заява про відвід судді-доповідача Смоковича М. І. є необґрунтованою.
У частині четвертій статті 40 КАС України закріплено, що, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.
Відповідно до частин одинадцятої, дванадцятої статті 40 КАС України, питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.
Керуючись статтями 36, 40 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Тарасова Сергія Олексійовича про відвід судді-доповідача Смоковича М. І. від участі у розгляді справи №   320/8499/20.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не оскаржується.

...........................

Ж.М. Мельник-Томенко,
Суддя Верховного Суду