Ухвала
 
26 квітня 2023 року
місто Київ
 
справа № 507/1130/20
провадження № 61-4046ск23
 
Верховний Суд, який діє у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на постанову Одеського апеляційного суду від 31 січня 2023 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Зеленогірської селищної ради Любашівського району Одеської області про захист права власності,
ВСТАНОВИВ:
І. ФАБУЛА СПРАВИ
Стислий виклад позиції позивача
ОСОБА_2 у жовтні 2020 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , Зеленогірської селищної ради Любашівського району Одеської області, у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Зеленогірської селищної ради Любашівського району Одеської області від 14 липня 2020 року № 732-VII «Про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність»;
- скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, загальною площею 0, 3387 га, кадастровий номер №5123381400:02:002:0094, на ім`я ОСОБА_1 .
Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням від 12 березня 2021 року Любашівський районний суд Одеської області відмовив у задоволенні позову ОСОБА_2 .
Суд здійснив розподіл судових витрат.
Постановою від 31 січня 2023 року Одеський апеляційний суд задовольнив апеляційну скаргу ОСОБА_2 , скасував рішення Любашівського районного суду Одеської області від 12 березня 2021 року, ухвалив нове рішення, яким задовольнив позов.
Суд визнав протиправним та скасував рішення Зеленогірської селищної ради Любашівського району Одеської областівід 14 липня 2020 року 
№ 732-VII «Про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність ОСОБА_1 ».
Скасував державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, загальною площею 0, 3387 га, кадастровий номер 5123381400:02:002:0094, на ім`я ОСОБА_1 , розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
Здійснив розподіл судових витрат.
ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
ОСОБА_1 22 березня 2023 року із використанням засобів електронного зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 31 січня 2023 року, залишити в силі рішення Любашівського районного суду Одеської області від 12 березня 2021 року.
Ухвалою від 28 березня 2023 року Верховний Суд залишив касаційну скаргу без руху та визначив заявнику строк для виконання її вимог з метою надання доказів на підтвердження зазначеної ОСОБА_1 дати ознайомлення із копією постанови Одеського апеляційного суду від 31 січня 2023 року, доказів доплати судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 1 681, 60 грн, доказів надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій касаційної скарги, а також надання виправленої редакції касаційної скарги із належним обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судового рішення.
Визнаючи обов`язок ОСОБА_1 здійснити сплату судового збору за подання касаційної скарги, Верховний Суд, врахувавши зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій і вимоги касаційної скарги, констатував, що ОСОБА_1 повинен сплати судовий збір за двома вимогами немайнового характеру.
Заявник 10 квітня 2023 року із застосуванням засобів електронного зв`язку направив до Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги. До заяви ОСОБА_1 додав докази на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження постанови Одеського апеляційного суду від 31 січня 2023 року, докази направлення копій касаційної скарги із описом вкладення іншим учасникам справи та виправлену редакцію касаційної скарги із належним зазначенням підстав касаційного оскарження.
Щодо вимоги Верховного Суду про здійснення доплати судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 1 681, 60 грн, на переконання ОСОБА_1 , така вимога Суду не підлягає виконанню, оскільки разом із касаційною скаргою заявник уже надав докази сплати судового збору у розмірі 1 681, 60 грн.
У виправленій касаційній скарзі заявник зазначив, що вимога про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку є похідною вимогою від вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Зеленогірської селищної ради Любашівського району Одеської області від 14 липня 2020 року № 732-VII «Про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність». Тому сплаті підлягає судовий збір у розмірі 1 681, 60 грн лише за одну вимогу немайнового характеру.
ІІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Верховний Суд вивчив подану касаційну скаргу та заяву про усунення недоліків касаційної скарги з доданими документами, за результатом чого зробив висновок, що касаційну скаргу  ОСОБА_1 потрібно вважати неподаною та повернути, оскільки заявник частково усунув її недоліки.
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
Згідно зі статтею 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України.
Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
Відповідно до змісту судових рішень ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом про визнання протиправним та скасування рішення Зеленогірської селищної ради Любашівського району Одеської області від 14 липня 2020 року № 732-VII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність»; скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, загальною площею 0, 3387 га, кадастровий номер №5123381400:02:002:0094, на ім`я ОСОБА_1 
Верховний Суд встановив, що позов у справі № 507/1130/20, яка переглядається, подано із двома вимогами немайнового характеру.
За правилом частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі, коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Враховуючи правила зазначеної статті Закону України «Про судовий збір», а також те, що у справі № 507/1130/20 пред`явлено дві вимоги немайнового характеру, ОСОБА_1 зобов`язаний був сплатити судовий збір у розмірі 3 363, 20 грн. Оскільки заявник під час подання касаційної скарги сплатив лише 1 681, 60 грн судового збору, тому Верховний Суд визначив йому процесуальний обов`язок доплати судового збору у такій самій сумі, проте заявник не виконав його. Верховний Суд виходить з того, що незважаючи на похідний характер певних вимог заявника, такі вимоги підлягають окремій оцінці судами усіх судових інстанцій, що впливає й на визначення належної до сплати суми судового збору.
Підсумовуючи наведе, Верховний Суд констатував, що недоліки касаційної скарги усунуто частково, лише в частині надання доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження постанови Одеського апеляційного суду від 31 січня 2023 року, доказів направлення копій касаційної скарги із описом вкладення іншим учасникам справи та виправленої редакції касаційної скарги із належним зазначенням підстав касаційної скарги, втім заявником не усунуто недоліки в частині подання доказів на підтвердження сплати судового збору за подання касаційної скарги.
Викладене дає підстави для висновку, що станом на 26 квітня 2023 року вимоги ухвали Верховного Суду від 28 березня 2023 року ОСОБА_1 повністю не виконав.
Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
За змістом статті 185 ЦПК України якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.
Оскільки у встановлений Верховним Судом строк, станом на 26 квітня 2023 року, недоліки касаційної скарги заявник повністю не усунув, підстави для продовження строку усунення недоліків відсутні, тому касаційна скарга підлягає поверненню заявникові.
Суд роз`яснює, що повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1  на постанову Одеського апеляційного суду від 31 січня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Зеленогірської селищної ради Любашівського району Одеської області про захист права власності, вважати неподаною та повернути заявникові.
Роз`яснити заявникові право повторного звернення з касаційною скаргою.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                            С. О. Погрібний