Постанова
Іменем України
31 травня 2023 року
м. Київ
справа № 183/2196/16
провадження № 61-6520св22
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю.,
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області в складі судді Дубовенко І. Г. від 14 червня 2016 року та постанову Дніпровського апеляційного суду в складі колегії суддів: Городничої В. С., Лаченкової О. В., Петешенкової М. Ю. від 01 червня 2022 року,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2016 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до територіальної громади в особі Новомосковської міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла                 ОСОБА_5 , яка була дружиною ОСОБА_2 та матір`ю ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилася спадщина на майно, що належало на момент смерті спадкодавцю в тому числі і на житловий будинок АДРЕСА_1 . У встановлений законом строк позивачі звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначений будинок їм було відмовлено з тих підстав, що договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_6 придбала цей будинок, не був нотаріально посвідчений.
У зв`язку з чим, позивачі, з урахуванням уточнень, просили суд визнати  за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті      ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з: житловий будинок - А, загальною площею 16,5 кв.м., житловою площею 5,2 кв.м., по 1/3 частині на кожного.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2016 року позовні вимоги                 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено. Визнано за позивачами право власності в порядку спадкування після смерті                      ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 по 1/3 частині домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з: житловий будинок - А, загальною площею 16,5 кв.м., житловою площею 5,2 кв.м.
Суд першої інстанції, задовольняючи позов виходив із того, що спірне домоволодіння, власником якого була ОСОБА_5 , увійшло до складу  спадкової маси після її смерті, а тому, оскільки позивачі є спадкоємцями першої черги за законом та їх частки у спадщині є рівними, визнав за позивачами право власності на нього в порядку спадкування за законом.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01 червня 2022 року апеляційну скаргу Новомосковської міської ради Дніпропетровської області до якої приєднався  ОСОБА_7 ,  та правонаступником якого є ОСОБА_1 - залишено без задоволення. Заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2016 року залишено без змін.
Апеляційний суд, погоджуючись з висновками суду першої інстанції про задоволення позову, зазначив про те, що спадкоємцями першої черги за законом є позивачі, які позбавлені можливості захистити свої права спадкоємців зазначеного майна не інакше як за зверненням до суду з позовом про визнання за ними права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому місцевий суд дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позову.
Аргументи учасників справи
Узагальнені доводи вимог касаційної скарги
У липні 2022 року адвокат Пташинський О. А., який діє в інтересах  ОСОБА_1 , звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2016 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 червня 2022 року, у якій просить скасувати зазначені судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Підставою касаційного оскарження заявник зазначає пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України (судове рішення оскаржене з підстави, передбаченої пунктом 4 частини третьої статті 411 ЦПК України).
Узагальнені доводи відзиву на касаційну скаргу
У листопаді 2022 року ОСОБА_3 звернувся через засоби поштового зв`язку до Верховного Суду із відзивом на вищевказану касаційну скаргу, у якій просить зазначену касаційну скаргу залишити без задоволення. Зазначає, що доводи ОСОБА_7 щодо його права володіння спірним домоволодінням належними доказами не підтверджено.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 26 серпня 2022 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано цивільну справу № 183/2196/16-ц з Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області
Зазначена справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 21 квітня 2023 року справу вказану справу призначено до судового розгляду. 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Суд установив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 .
Згідно копії спадкової справи № 588 за 2009 рік, заведеної після смерті ОСОБА_5 , із заявою про прийняття спадщини звернулися позивачі: чоловік - ОСОБА_2 та доньки: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 
02 грудня 2010 року на ім`я ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину на грошові внески в розмірі 1/3 частки після смерті                         ОСОБА_5 , що знаходяться на рахунках ВАТ «Державний ощадний банк України»; 18 січня 2011 року на ім`я ОСОБА_4 видано свідоцтво  про право на спадщину на грошові внески в розмірі 1/3 частки після смерті ОСОБА_5 , що знаходяться на рахунках ВАТ «Державний ощадний банк України»; 18 січня 2011 року на ім`я ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину на грошові внески в розмірі 1/3 частки після смерті ОСОБА_5 , що знаходяться на рахунках ВАТ «Державний ощадний банк України».
Згідно постанови державного нотаріуса Новомосковської державної нотаріальної контори  від 26 березня 2016 року, позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право власності  на буд. АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що позивачами наданий правовстановлюючий документ на зазначений будинок - «угода купівлі-продажу, зареєстрована на товарній біржі 04 серпня 1998 року за                  № 000039, зареєстрована в Новомосковському БТІ 14 серпня 1998 року за реєстровим № 614-6, який нотаріально не посвідчений.
Згідно відповіді КП «Новомосковське міське БТІ ДОР» за № 116 від                          17 травня 2016 року, власником домоволодіння АДРЕСА_1 є ОСОБА_5 , на підставі угоди купівлі-продажу нерухомості Української товарної біржі від 04 серпня 1998 року, зареєстрованої за № 000039 та зареєстрованої в БТІ 14 серпня 1998 року за реєстровим № 614 в реєстровій книзі № 6.
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,                                 є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права                      у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується                     з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.
Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини 1 цієї статті).
Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які б дозволяли реалізувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості.
Убачається, що апеляційний суд у цій справі переглянув заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від                    14 червня 2016 року за апеляційною скаргою Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, до якої приєднався ОСОБА_7 ,  правонаступником якого є - ОСОБА_1 , та прийняв постанову про залишення без задоволення зазначеної апеляційної скарги, а оскаржуваного судового рішення без змін.
Відповідно до статті 363 ЦПК України учасники справи мають право приєднатися до апеляційної скарги, поданої особою, на стороні якої вони виступали. До апеляційної скарги мають право приєднатися також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання  про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.  
Аналіз статті 363 ЦПК України  дозволяє зробити висновок, що ця норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на приєднання до апеляційної скарги і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.
На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залученим до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13-ц (провадження № 61-41547сво18) вказано, що «суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу після спливу річного строку з дня складання повного тексту судового рішення. При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю. Тобто апеляційному суду необхідно було відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою приватного нотаріуса, а у разі з`ясування, що судовим рішенням питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки не вирішувалося, закрити апеляційне провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України».
Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції апеляційний суд зробив висновок, що рішенням суду першої інстанції права ОСОБА_7 ,  правонаступником якого є - ОСОБА_1 (особи, яка не брала участі у справі і приєдналася до апеляційної скарги) не порушені. При цьому, не врахував, що у разі подання заяви про приєднання до апеляційної скарги особою, яка не брала участі у справі і судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті.
Зазначені обставини свідчать про порушення апеляційним судом норм процесуального права, що відповідно до статті 411 ЦПК України є підставою для його скасування з переданням справи на новий апеляційний розгляд.
З урахуванням того, що при розгляді встановлена наявність підстави, яка зумовлює скасування оскарженого судового рішення апеляційного суду, то суд касаційної інстанції не аналізує інші підстави відкриття касаційного провадження.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржене судове рішення апеляційного суду постановлене без додержання норм процесуального права. За таких обставин, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова апеляційного суду - скасуванню з переданням справи на новий апеляційний розгляд.
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 червня 2022 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили  моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Головуючий | М. Є. Червинська
Судді: | А. Ю. Зайцев
| Є. В. Коротенко
| В. М. Коротун
| М. Ю. Тітов