ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 644/1904/22 Головуючий 1 інстанції: Попова В.О. 
Провадження №: 33/818/399/23 Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2023 року  Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві ОСОБА_1 , з участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , з участю його захисника Лохманова І.Л., за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові, допитавши свідка ОСОБА_3 , справу за апеляційною скаргою правопорушника ОСОБА_2 на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15 03 2023 року, - 
В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 грн. з одночасним позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 496, 20 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що  ОСОБА_2 11 листопада 2022 року о 23-20 годині в місті Харків, рухаючись по вул. Луї Пастера в районі будинку № 26, керував транспортним засобом Hyundai Sonata, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, млява мова. Від проходження огляду на місті зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6810 та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОНД, відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Дії водія ОСОБА_2 кваліфіковані як порушення п. 2.5 Правил Дорожнього рухуУкраїни, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погодившись із рішенням судді, правопорушник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, яка містить прохання про скасування постанови суду першої інстанції та про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП відосно ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги вказує, що 11 11 2022 року близько 22-00 години, він проїжджаючи в районі вул. Луї Пастера у м. Харкові, потрапив у вибоїну дороги, з якої виїхати самостійно не зміг та через настання комендантської години, він вже нікуди не поїхав і був змушений заночувати в салоні автомобіля. Вимкнувши двигун, він випив трохи спиртного та й заснув. Вказує, що о 23-20 годині він нікуди не їхав і його ніхто не зупиняв. Через деякий час його розбудили працівники поліції з якими у нього виник конфлікт, після якого з його автомобілю зникли гроші, у зв`язку з чим він звернувся з відповідною скаргою до ГУНП в Харківській області.

Вказує, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського 471573 не має фрагменту, який би підтверджував факт керування ОСОБА_2 автомобілем та його зупинки. Вказує, що відеозапис не відповідає встановленим вимогам, оскільки він не є безперервним.

Крім того, вказує, що при складенні працівниками патрульної поліції було здійснено ряд порушень Закону, у зв`язку з чим підстави для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не є беззаперечними.
Апеляційна скарга ОСОБА_2 містить також клопотання про виклик та допит свідка ОСОБА_3 , як особи, яка може спростувати факт керування автомобілем ОСОБА_2 11 листопада 2022 року о 23-20 годині. 

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції правопорушник ОСОБА_2 та його захисник – адвокат Лохманов І.Л. просили про задоволення апеляційної скарги та про закриття провадження у справі за відсутності у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

        Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи правопорушника та його захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Так, суд першої інстанції, з огляду на матеріали адміністративної справи, дійшов висновку про наявність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і на підставі ст. 36 КУпАП прийняв рішення про застосування до останнього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень з одночасним позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, з чим погоджується і апеляційний суд.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановлених обставин, постановити мотивоване законне рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_2 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтом в скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_2 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Приймаючи рішення про накладаення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, яке виразилось у його відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушено вимоги пункту 2.5 ПДР України.
Так, визнаючи ОСОБА_2 винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме на: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 301495 від 11 11 2022 року; направленням ОСОБА_2 на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП ХОР ОНД від 11 11 2022 року; відеозапис з нагрудної камери 471573 з подією за участю ОСОБА_2 ; рапорт поліцейського взводу 2 роти 4 батальйону 1 УПП в Харківській області ДПП старшого сержанта поліції Горбаня В. від 11 11 2022 року; довідку інспектора ВАП УПП в Харківській області ДПП Гриненка І. про отримання ОСОБА_2 посвідчення водія НОМЕР_2 , виданого 12 07 2018 року.  
        Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів вчинення ОСОБА_2  адміністративного правопорушення, оскількивідеозапис не містить відомостей щодо керування автомобілем, апеляційний суд вважає їх безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.
Так, під час перегляду відеозапису з нагрудної камери патрульного поліцейського в судовому засіданні під час апеляційного розгляду, встановлено, шо вся поведінка ОСОБА_2 на місці оформлення протоколу, свідчить про те, що він, відмовляючись від проходження огляду стан наркотичного сп`яніння, на вимогу працівника поліції, сприймав ситуацію саме як водій і після відмови проходження огляду, відмовився також і від підпису протоколу та від отримання тимчасового водійського посвідчення.
В апеляційній скарзі зазначено, що ОСОБА_2 11 11 2022 року, проїжджаючи в районі вул. Луї Пастера у м. Харкові потрапив у вибоїну, через що вирішив заночувати у салоні свого автомобіля. Вказує, що о 23-20 годині нікуди не їхав і його ніхто не зупиняв, проте, з відеозапису вбачається, що жодних коментарів з приводу того, що він не керував автомобілем, а лише перебував у його салоні з вимкнутим двигуном ОСОБА_2 не висловлював.
Будь-яких пояснень, відносно того, що алкогольні напої він почав розпивати вже після зупинки свого транспортного засобу на відеозаписі не зафіксовано. Навпаки ж, протягом майже всього запису ОСОБА_2 переважно мовчав та курив цигарки.
Незрозумілим є також чому ОСОБА_2 , стверджуючи, що його автомобіль досить довгий проміжок часу знаходився у нерухомому стані, не звернув увагу працівників патрульної поліції на те, що двигун стоячого автомобіля холодний.
Переглядом вказаного відеозапису, крім іншого встановлено, що після відмови водія ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, останньому було роз`яснено, що відносно нього буде зараз складено протокол за ст. 130 КУпАП, на що водій ніяких претензій працівникам поліції не пред`явив. 
Враховуючи викладене, твердження апелянта щодо невстановлення факту керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння є неспроможним та спростовується як переглянутим відеозаписом так і іншими доказами, наявними в матеріалах справи. 
      Апеляційний суд вважає за необхідне наголосити, що протокол складався внаслідок саме відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Оскільки поведінка ОСОБА_2 під час спілкування з працівниками поліції давала підстави вважати, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, працівники поліції, керуючись ч.1 ст. 130 КУпАП та п. 2.5 Правил дорожнього руху України мали процесуальні підстави для складання відповідного протоколу, в якому зафіксовано саме факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та в закладі охорони здоров`я.
Зогляду на те, що факт керування транспортним засобом доведений та не спростований самим водієм, то ОСОБА_2 , як водій, не мав підстав для відмови на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння. 
При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що ОСОБА_2 звертався до Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції в Харківській області зі скаргою щодо можливих неправомірних дій працівників УПП в Харківській області ДПП під час подій 12 11 2022 року, на підставі розгляду якої, з урахуванням перевірки зазначених ОСОБА_2 відомостей, уповноваженою особою прийнято рішення про відсутність підстав для призначення службового розслідування.
До суду адміністративної юрисдикції, з позовом щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності працівників поліції, як суб`єктів, що наділені владними повноваженнями, ОСОБА_2 не звертався. Внаслідок цього, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави сумніватися у законності дій працівників поліції.
Враховуючи викладене, підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні, у зв`язку з чим, апеляційний суд вбачає у діях ОСОБА_2 свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого ним правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП. 
Протокол складався внаслідок відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, який визначений статтею 266 КУпАП, відповідно до якої, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, такий огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Статтею 266 КУпАП визначений порядок проведення огляду на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння.
Відповідно до п. 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Тобто в цьому випадку працівникам поліції достатньо наявності підстав вважати особу такою, що можливо перебуває у стані сп`яніння, що в свою чергу обумовлює законність вимоги поліцейських пройти відповідний огляд в медичному закладі. 
Інспектором поліції в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_2 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, млява мова.
З чого слідує, що працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. 
Враховуючи викладене, апеляційний суд не вбачає порушень вимог Інструкції з боку інспектора поліції щодо виявлення ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_2 . 
Крім того, пунктом 1.3 ПДР України передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до п.1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За невиконання вимог пункту 2.5 ПДР України, передбачена відповідальність ст.130 КУпАП. 
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Враховуючи викладене, на переконання апеляційного суду доводи апелянта щодо відсутності в матеріалах справи доказів вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не знайшли свого підтвердження.
Навпаки ж всі зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.
       Для забезпечення повноти апеляційного перегляду в судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_3 , який пояснив, що 11 11 2022 року приблизно о 22-00 годині йому зателефонував його товариш ОСОБА_2 , та, повідомивши, що його автомобіль потрапив до канави, попрохав витягти його. Оскільки вже наближалася комендантська година, ОСОБА_3 відмовив ОСОБА_2 у допомозі саме в цей день та приїхавши на місце пригоди наступного дня вранці, допоміг останньому витягти його автомобіль з канави.
Проте, на переконання апеляційного суду вказані пояснення ОСОБА_3 , не спростовують висновки суду першої інстанції щодо наявності у діях ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що виразилися у його відмові, як водія, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, апеляційний суд не приймає їх до уваги та відноситься до них критично, оскільки не можна виключити, що ОСОБА_3 є особою зацікавленою, так як перебуває з ОСОБА_2 у товариських стосунках.
Що стосується твердження апелянта про те, що працівники поліції не забезпечили безперервної відеозйомки вчиненого правопорушення за допомогою відеореєстратора, апеляційний суд вважає, що воно є безпідставним, з огляду на наступне.
Відповідно до розпорядження начальника Харківської обласної військової адміністрації Олега Синєгубова від 21 03 2022 року, з метою уникнення розголошення інформації, яка може допомогти противнику дізнатися інформацію про переміщення та хід виконання завдань Сил оборони, у зв`язку з активним веденням бойових дій на території Харківської області, згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №68/2022 «Про утворення військової адміністрації», відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та керуючись пунктом 8 частини 4 статті 15 зазначеного Закону зобов`язав: заборонити з 21 березня на період дії правового режиму воєнного стану на території Харківської області використання відеореєстраторів та інших пристроїв для фото- і відеофіксації під час використання автомобільного та мототранспорту для фото – і відеозйомки доріг загального користування, об`єктів загального призначення, об`єктів інфраструктури, блокпостів, укріплень, розташування, зосередження чи переміщення військових частин (підрозділів) сил оборони.
З огляду на викладене, твердження апелянта про необхідність здійснення працівниками поліції безперервної відеофіксації за допомогою відеореєстратора є необґрунтованим та йде врозріз з вказаним вище підзаконним нормативним актом, який є обов`язковим для виконання на всій території Харківської області. 
Здійснюючи відеофіксацію, шляхом використання нагрудної камери, працівники патрульної поліції діяли відповідно до ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» згідно якої поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:
1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;
2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
2. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.
Таким чином, застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису є правом поліції, а не обов`язком. Окрім того, апеляційний суд враховує, що Інструкція про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер працівниками поліції та доступу до відеозаписів на них, затвердженої наказом Департаменту ПП Національної поліції №100 від 03.02.2016 року та Наказом Департаменту ПП Національної поліції №14/1 від 24.11.2015 року є внутрішнім документом Департаменту Національної поліції, офіційно не опубліковувалась та її обов`язкове застосування не передбачено вимогами чинного КУпАП.
Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі не зазначено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені.
З врахуванням викладеного, суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає. 
  Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено. Керуючись ст.ст. 1,7,25,33,38,294,295 КУпАП, - 

ПОСТАНОВИВ :

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15 03 2023 року по справі щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП, – залишити без змін.
Апеляційну скаргу правопорушника, - залишити без задоволення.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст. 294 КУпАП не передбачено.        

Суддя Харківського 
апеляційного суду                                 О.М. Курило