ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/5634/22                                                      Головуючий у І інстанції - Гайдаш В.А.
                                                                                                   Суддя-доповідач - Мельничук В.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  11 травня 2023 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

         Головуючого-судді:                  Мельничука В.П.        
                                            суддів:                  Лічевецького І.О., Оксененка О.М., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 24 січня 2023 року у справі за позовом Головного управління ДПС у Черкаській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Презента Преміум», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кернел-Трейд», треті особи: Фермерське господарство «Зелгай», Фермерське господарство «Агрор», Товариство з обмеженою відповідальністю «ФГ «Гал-Солюшн», Фермерське господарство «Севра», про визнання договорів  недійсними, -

     В С Т А Н О В И Л А:

Головне управління ДПС у Черкаській області звернулося до Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Презента Преміум», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кернел-Трейд», треті особи: Фермерське господарство «Зелгай», Фермерське господарство «Агрор», Товариство з обмеженою відповідальністю «ФГ «Гал-Солюшн», Фермерське господарство «Севра», в якій, з урахуванням уточнення (збільшення) позовних вимог, просило:
- визнати недійсними договори від 14.01.2020 № ЧРК20-29316, від 17.01.2020                 № ЧРК20-29762, від 20.01.2020 № ЧРК20-30036, від 22.01.2020 № ЧРК20-30223, від 14.01.2020 № ЧРК20-29316, від 28.01.2020 № ЧРК20-30660, від 30.01.2020 № ЧРК20-30756, від 31.01.2020 № ЧРК20-30758, від 28.01.2020 № ЧРК20-30600, від 14.01.2020 № ЧРК20-29316, від 05.02.2020 № ЧРК20-31261, від 05.02.2020 № ЧРК20-31321, від 05.02.2020                 № ЧРК20-31262, від 10.02.2020 № ЧРК20-31262, від 10.02.2020 № ЧРК20-31553, від 12.02.2020 № ЧРК20-31837, від 10.02.2020 № ЧРК20-31552, від 10.02.2020 № ЧРК20-31543, від 14.02.2020 № ЧРК20-32228, від 10.02.2020 № ЧРК20-31554, від 17.02.2020 № ЧРК20-32226, від 13.02.2020 № ЧРК20-31865, від 19.02.2020 № ЧРК20-32420, від 11.02.2020                  № ЧРК20-31727, від 11.02.2020 № ЧРК20-31727, від 26.02.2020 № ЧРК20-32735, від 25.02.2020 № ЧРК20-32678, від 25.02.2020 № ЧРК20-32658, від 28.02.2020 № ЧРК20-32796, від 28.02.2020 № ЧРК20-32855, від 25.02.2020 № ЧРК20-32653, від 04.03.2020 № ЧРК20-33918, від 07.04.2020 № ЧРК20-34745, від 09.04.2020 № ЧРК20-34778, від 10.04.2020                  № ЧРК20-34881 - укладені між Товариством з обмеженою відповідальністю «Презента Преміум» (код ЄДРПОУ 42253886) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кернел-Трейд» (код ЄДРПОУ 31454383);
- застосувати наслідки недійсності правочинів, передбачені ч. 3 ст. 228 ЦК України та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Презента Преміум» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кернел-Трейд» 205 944 877 грн 56 коп.;
- застосувати наслідки недійсності правочинів, передбачені ч. 3 ст. 228 ЦК України та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кернел-Трейд» на користь держави 205 944 877 грн 56 коп.
В обґрунтування позовних вимог Головне управління ДПС у Черкаській області вказувало, що договори поставки, які укладені між Товариством з обмеженою відповідальністю «Презента Преміум» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кернел-Трейд» є недійсними, оскільки підписані платіжні доручення та видаткові накладні по взаємовідносинах ТОВ «Презента Преміум» з ТОВ «ФГ «Гал-Солюшн» є підробними. Крім того, у ФГ «Зелгай», ФГ «Агрор», ТОВ «ФГ «Гал-Солюшн» та ФГ «Севра» відсутнє будь яке нерухоме майно, земельні ділянки для ведення ними господарської діяльності з вирощування сільськогосподарської продукції (зерна), що на переконання Позивача свідчить про нереальність господарських операцій з поставки зерна між Відповідачами.
Зважаючи на викладені обставини, Позивач вважає, що вказані правочини завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, оскільки спрямовані на корисливі мотиви.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 24 січня 2023 року у задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням Головне управління ДПС у Черкаській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.
В апеляційній скарзі Головне управління ДПС у Черкаській області посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.
Доводи апеляційної скарги аналогічні, заявленим в адміністративному позові, та містять посилання на неповне з`ясування обставин справи судом першої інстанції та невідповідність його висновків таким обставинам.
Товариством з додатковою відповідальністю «Презента Преміум» подано відзив на апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.
Відзиву інших учасників справи на апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області до суду апеляційної інстанції не надходило, що не перешкоджає розгляду справи.
До Шостого апеляційного адміністративного суду від Головного управління ДПС у Черкаській області надійшло/ надійшла клопотання/заява, в якому/якій Позивач просить:
1) витребувати у ТОВ «Презента Преміум» оригінали документів:
- договір перевезення з ТОВ «Добро Логістик»;
- акти наданих послуг з перевезення товару за договором перевезення з ТОВ «Добро Логістик»;
- докази оплати за послуги перевезення (платіжні доручення, банківські виписки);
- товарно-транспортні накладні.
2) витребувати у ТОВ «Добро Логістик» оригінали документів:
- договір перевезення з ТОВ «Презента Преміум»;
- акти наданих послуг з перевезення товару за договором перевезення з                         ТОВ «Презента Преміум»;
- докази оплати за послуги перевезення (платіжні доручення, банківські виписки);
- товарно-транспортні накладні.
3) викликати в судове засідання та допитати керівника ТОВ «Презента Преміум» (код ЄДРПОУ 42253886) ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з метою надання пояснень та підтвердження про реальність/нереальність ведення господарської діяльності з ТОВ «Добро Логістик» (код ЄДРПОУ - 40409467).
4) викликати в судове засідання та допитати директора ТОВ «Добро Логістик» (код ЄДРПОУ 40409467) ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , з метою надання пояснень та підтвердження про реальність/нереальність ведення господарської діяльності з ТОВ «Презента Преміум» (код ЄДРПОУ - 42253886).
Щодо клопотання/заяви Позивача в частині витребування доказів, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 79 КАС України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 80 КАС України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
У клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено:
1) який доказ витребовується;
2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;
3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;
4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.
Проте, у вищенаведеному клопотанні/заяві Позивачем не зазначено, що ним вживались заходи для отримання вказаних у клопотанні/заяві доказів самостійно, не надано докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цих доказів.
Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 308 КАС України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до ч. 5 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.
Таким чином, оскільки Позивачем не наведено причин, що об`єктивно не залежали від нього в частині ненадання вищезазначених доказів до суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку щодо відмови у задоволенні клопотання/заяви Позивача про витребування доказів.
Щодо клопотання/заяви Позивача в частині виклику керівників ТОВ «Презента Преміум» та ТОВ «Добро Логістик» до суду апеляційної інстанції в якості свідків, колегія суддів зазначає наступне.
Виклик свідка визначено ст. 92 КАС України.
Так, згідно з ч.ч. 1-3 ст. 92 КАС України виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи.
У заяві про виклик свідка зазначаються його ім`я, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити.
Заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання у справі.
Положеннями п.п. 1, 4 ст. 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Так, статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частинами 1, 2 статті 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 74 КАС України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (частина 1 статті 75 КАС України).
Згідно із статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Колегія суддів звертає увагу, що обов`язок суду апеляційної інстанції досліджувати докази, що стосуються фактів, на які учасник справи посилається в апеляційній скарзі, не повинен виходити за межі вимог процесуального закону щодо необхідності прийняття судом апеляційної інстанції доказів лише у випадках, коли учасник справи належним чином обґрунтував неможливість їх подання як до суду першої інстанції, так і до суду апеляційної інстанції з причин, які об`єктивно від нього не залежали.
На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що в межах розгляду даної адміністративної справи здійснюватиметься оцінка, аналіз та перевірка документів, складених за результатами спірних господарських операцій, тобто письмові докази.
Крім того, предметом доказування у даній адміністративній справі є визнання недійсними договорів, укладених між ТОВ «Презента Преміум» та ТОВ «Кернел-Трейд», а не правомірність здійснення господарських операцій між ТОВ «Презента Преміум» та           ТОВ «Добро Логістик».
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Презента Преміум» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кернел-Трейд» (Покупець) укладено договори поставки від 14.01.2020 № ЧРК20-29316, від 17.01.2020 № ЧРК20-29762, від 20.01.2020             № ЧРК20-30036, від 22.01.2020 № ЧРК20-30223, від 14.01.2020 № ЧРК20-29316, від 28.01.2020 № ЧРК20-30660, від 30.01.2020 № ЧРК20-30756, від 31.01.2020 № ЧРК20-30758, від 28.01.2020 № ЧРК20-30600, від 14.01.2020 № ЧРК20-29316, від 05.02.2020 № ЧРК20-31261, від 05.02.2020 № ЧРК20-31321, від 05.02.2020 № ЧРК20-31262, від 10.02.2020                   № ЧРК20-31262, від 10.02.2020 № ЧРК20-31553, від 12.02.2020 № ЧРК20-31837, від 10.02.2020 № ЧРК20-31552, від 10.02.2020 № ЧРК20-31543, від 14.02.2020 № ЧРК20-32228, від 10.02.2020 № ЧРК20-31554, від 17.02.2020 № ЧРК20-32226, від 13.02.2020 № ЧРК20-31865, від 19.02.2020 № ЧРК20-32420, від 11.02.2020 № ЧРК20-31727, від 11.02.2020                  № ЧРК20-31727, від 26.02.2020 № ЧРК20-32735, від 25.02.2020 № ЧРК20-32678, від 25.02.2020 № ЧРК20-32658, від 28.02.2020 № ЧРК20-32796, від 28.02.2020 № ЧРК20-32855, від 25.02.2020 № ЧРК20-32653, від 04.03.2020 № ЧРК20-33918, від 07.04.2020 № ЧРК20-34745, від 09.04.2020 № ЧРК20-34778, від 10.04.2020 № ЧРК20-34881.
Відповідно до пункту 2.1 вищезазначених Договорів поставки, Постачальник здійснює поставку Товару автомобільним транспортом на умовах DAT: (місце поставки:        СП ТОВ «Трансбалктермінал», розташований за адресою: Україна, Одеська область,                       м. Чорноморськ, вул. Сухолиманська, 58) або (місце поставки: ТОВ «Тіс-Зерно», розташований за адресою: Україна, Одеська область, Лиманський р-н, с. Визирка,                        вул. Чапаєва, 60) (надалі - «Портовий елеватор») за вибором Покупця, розвантажений з транспортного засобу постачальника згідно «Інкотермс-2010». Конкретні умови поставки Товару (в тому числі місце поставки, термінал) визначаються Покупцем в односторонньому порядку та зазначаються, в тому числі, в письмовій інструкції, що надається Постачальнику та є для нього обов`язковою. У разі розбіжностей умов цього договору з «Інкотермс-2010», пріоритет має текст цього договору.
Згідно з пунктом 2.4 Договорів поставки при поставці Товару Постачальник забезпечує: 1) надання Покупцю оригіналу рахунку; оригіналу видаткової накладної (виписується датою поставки товару); належним чином оформленої товарно-транспортної накладної; копії реєстру портового елеватору про прийом товару на особовий рахунок Покупця; копію свідоцтва платника ПДВ або копію витягу з реєстру платника ПДВ;                  2) реєстрацію в Єдиному державному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування кількісних та вартісних показників до податкової накладної у відповідності до вимог податкового законодавства, в тому числі про складанні податкової накладної та/або розрахунку коригування кількісних та вартісних показників до податкової накладної обов`язково вказує не менше перших 4 цифр коду УКТ ЗЕД у відповідності до пункту 1.2 даного Договору.
За приписами пункту 4.1 Договорів поставки оплата Товару здійснюється Покупцем у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника впродовж 3 (три банківських дня з дати поставки Товару та після отримання Покупцем від Постачальника документів на здійснення Постачальником дій, зазначених у пунктах 2.4 та 5.5 цього договору. У разі ненадання зазначених документів (та/або не здійснення дії) або неповного їх надання (та/або здійснення), Покупець має право затримати оплату Товару або здійснити часткову оплату Товару. У разі відсутності реєстрації в ЄРПН податкової(их) накладної(их)та/або розрахунку(ів) коригування кількісних та вартісних показників до податкової накладної та/або оформлення їх із порушенням чинного законодавства, Покупець має право затримати оплату Товару до дати такої реєстрації та/або виправлення помилок. Така реєстрація та/або виправлення помилок повинна бути здійснена Постачальником в строк, не більше 365 календарних днів з дати поставки Товару.

Вважаючи, безпідставне документальне оформлення господарських операцій по взаємовідносинах ТОВ «Кернел-Трейд» та ТОВ «Презента Преміум» з підстав відсутності реальних правових наслідків здійснених господарських операцій, та те, що вказані договори поставки суперечать інтересам держави і суспільства, Головне управління ДПС у Черкаській області звернулося до адміністративного суду з даним адміністративним позовом.
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів в обґрунтування наявності умислу на укладення вищенаведених договорів поставки з метою несплати податків, які завідомо суперечить інтересам держави та суспільства.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно з підпунктом 20.1.30 пункту 20.1. статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду, у тому числі подавати позови до підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, щодо визнання оспорюваних правочинів недійсними та застосування визначених законодавством заходів, пов`язаних із визнанням правочинів недійсними, а також щодо стягнення в дохід держави коштів, отриманих за нікчемними договорами.
Статтею 215 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» (далі - Постанова Пленуму Верховного Суду України) зазначено, що нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша   статті 225 ЦК тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.
Відповідно до пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України виконання чи невиконання сторонами зобов`язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. У разі якщо правочин ще не виконаний, він є таким, що не створює жодних юридичних наслідків (частина перша статті 216 ЦК.
Для визнання недійсним правочину, який суперечить інтересам держави та суспільства, є встановлення умислу в діях осіб, що уклали такий правочин. При цьому носіями протиправного умислу юридичних осіб-сторін такого правочину є посадові особи цих юридичних осіб.
Згідно з пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК України: 1) правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина; 2) правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об`єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України (254к/96-ВР); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об`єктів цивільного права тощо. Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об`єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок. При кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.
Як встановлено частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 203 Цивільного кодексу України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Заявляючи позов про визнання недійсним договору, позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків.
Згідно з частиною 3 статті 228 Цивільного кодексу України у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.
Наявність умислу у сторін (сторони) угоди означає, що вона (вони), виходячи з обставин справи, усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеної угоди і суперечність її мети інтересам держави та суспільства і прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків.
Відповідно до пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України при кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін.
Встановлюючи правовий наслідок правочину, який вчинено без додержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, частина третя статті 208 Цивільного кодексу України, так само, як і інші правові норми, не визначають ознаки такого правочину. До кола таких правочинів належать, зокрема правочини, які вчинені з метою ухилення від оподаткування, отримання незаконної податкової вигоди.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Головне управління ДПС у Черкаській області звертає увагу, що на виконання умов укладених між ТОВ «Кернел-Трейд» та ТОВ «Презента Преміум» договорів поставки, за фактом настання першої з подій (поставка товару) ТОВ «Презента Преміум» склало та подало для реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні: від 14.01.2020 № 1, від 15.01.2020 № 2, від 17.01.2020 № 3, від 18.01.2020 № 4, від 19.01.2020 № 5, від 20.01.2020         № 6, від 21.01.2020 № 7, від 22.01.2020 № 8, від 23.01.2020 № 9, від 24.01.2020 № 10, від 25.01.2020 № 11, від 30.01.2020 № 12, від 30.01.2020 № 13, від 31.01.2020 № 14, № 15, № 16, від 01.02.2020 № 1, від 02.02.2020 № 2, № 3, від 03.02.2020 № 4, від 04.02.2020 № 5, № 6, від 05.02.2020 № 7, № 8, від 06.02.2020 № 9, № 10, № 11, від 07.02.2020 № 12, № 13, від 08.02.2020 № 14, № 15, від 09.02.2020 № 16, № 17, № 18, № 19, від 10.02.2020 № 20, № 21,       № 22, № 23, від 11.02.2020 № 24, № 25, № 26, № 27, від 12.02.2020 № 28, № 29, № 30, від 13.02.2020 № 31, № 32, № 33, № 34, від 14.02.2020 № 35, № 36, № 37, № 38, № 39, № 40,       № 44 від 15.02.2020 № 41, № 42, № 43, № 45, від 16.02.2020 № 46, № 47, від 17.02.2020 № 48, № 49, № 50, № 51, від 18.02.2020 № 52, № 53, № 54, № 55, № 56, № 57, № 58, від 19.02.2020 № 59, № 60, № 61, № 62, № 63, від 20.02.2020 № 64, № 65, № 66, № 67, від 21.02.2020 № 68, № 69, від 22.02.2020 № 70, № 71, № 72, від 23.02.2020 № 73, № 74, від 24.02.2020 № 75, № 76, від 25.02.2020 № 77, від 26.02.2020 № 78, від 27.02.2020 № 79, № 80, № 81, № 82, від 28.02.2020 № 83, № 84, № 85, № 86, № 87, № 88, від 29.02.2020 № 89, № 90, № 91, від 01.03.2020 № 1, № 2, № 3, № 4, № 5, від 02.03.2020 № 6, № 7, № 8, від 03.03.2020 № 9, № 10, № 11, № 12, від 04.03.2020 № 13, № 14, № 15, № 16, від 05.03.2020 № 17, від 26.03.2020 № 18, від 08.04.2020 № 1, від 09.04.2020 № 2, від 10.04.2020 № 3, від 11.04.2020 № 4, від 12.04.2020 № 5, від 15.04.2020 № 6, від 16.04.2020 № 7, від 17.04.2020 № 8, від 18.04.2020 № 9.
За наслідками розгляду вказаних податкових накладних Товариство з обмеженою відповідальністю «Презента Преміум» отримало квитанції, відповідно до яких податковим органом документи прийнято, але реєстрацію зупинено на підставі п. 201.16 ст. 201 ПК України у зв`язку з тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Презента Преміум» відповідає п. 8 критеріїв ризиковості платника податку; накладні відповідають п.п. 1.6 п. 1 критеріїв ризиковості платника податку. Запропоновано подати пояснення та копії документів щодо підтвердженні інформації в податкових накладних для розгляду питання їх реєстрації та у подальшому Комісія ГУ ДПС у Київській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації, прийняла рішення про відмову у реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2021 року у справі № 580/7000/21, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2022 року, зокрема, зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю «Презента Преміум»: від 14.01.2020 № 1, від 15.01.2020 № 2, від 17.01.2020 № 3, від 18.01.2020 № 4, від 19.01.2020 № 5, від 20.01.2020 № 6, від 21.01.2020 № 7, від 22.01.2020        № 8, від 23.01.2020 № 9, від 24.01.2020 № 10, від 25.01.2020 № 11, від 30.01.2020 № 12, від 30.01.2020 № 13, від 31.01.2020 № 14, № 15, № 16, від 01.02.2020 № 1, від 02.02.2020 № 2,      № 3, від 03.02.2020 № 4, від 04.02.2020 № 5, № 6, від 05.02.2020 № 7, № 8, від 06.02.2020     № 9, № 10, № 11, від 07.02.2020 № 12, № 13, від 08.02.2020 № 14, № 15, від 09.02.2020 № 16, № 17, № 18, № 19, від 10.02.2020 № 20, № 21, № 22, № 23, від 11.02.2020 № 24, № 25, № 26, № 27, від 12.02.2020 № 28, № 29, № 30, від 13.02.2020 № 31, № 32, № 33, № 34, від 14.02.2020 № 35, № 36, № 37, № 38, № 39, № 40, № 44 від 15.02.2020 № 41, № 42, № 43, № 45, від 16.02.2020 № 46, № 47, від 17.02.2020 № 48, № 49, № 50, № 51, від 18.02.2020 № 52, № 53,       № 54, № 55, № 56, № 57, № 58, від 19.02.2020 № 59, № 60, № 61, № 62, № 63, від 20.02.2020 № 64, № 65, № 66, № 67, від 21.02.2020 № 68, № 69, від 22.02.2020 № 70, № 71, № 72, від 23.02.2020 № 73, № 74, від 24.02.2020 № 75, № 76, від 25.02.2020 № 77, від 26.02.2020 № 78, від 27.02.2020 № 79, № 80, № 81, № 82, від 28.02.2020 № 83, № 84, № 85, № 86, № 87, № 88, від 29.02.2020 № 89, № 90, № 91, від 01.03.2020 № 1, № 2, № 3, № 4, № 5, від 02.03.2020 № 6, № 7, № 8, від 03.03.2020 № 9, № 10, № 11, № 12, від 04.03.2020 № 13, № 14, № 15, № 16, від 05.03.2020  № 17, від 26.03.2020 № 18, від 08.04.2020 № 1, від 09.04.2020 № 2, від 10.04.2020 № 3, від 11.04.2020 № 4, від 12.04.2020 № 5, від 15.04.2020 № 6, від 16.04.2020 № 7, від 17.04.2020 № 8, від 18.04.2020 № 9, - днем їх фактичного подання на реєстрацію.
На виконання вказаного рішення суду, ДПС України проведено реєстрацію вищевказаних податкових накладних.
Таким чином, судовим рішенням, яке набрало законної сили, досліджено платіжні документи, які не дають підстав для сумніву щодо реальності фінансово-господарських операцій між ТОВ «Презента Преміум» та ТОВ «Кернел-Трейд» щодо поставки товару.
Також, підставою для звернення до адміністративного суду з даним адміністративним позовом Головним управлінням ДПС у Черкаській області визначено те, що договори поставки, які укладені між Товариством з обмеженою відповідальністю «Презента Преміум» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кернел-Трейд» є недійсними, оскільки підписані платіжні доручення та видаткові накладні по взаємовідносинах ТОВ «Презента Преміум» з ТОВ «ФГ «Гал-Солюшн» є підробними.
Так, Позивачем в апеляційній скарзі зазначено, що підписані платіжні доручення та видаткові накладні по взаємовідносинах з ТОВ «ФГ «Гал-Солюшнз», що надані саме            ТОВ «Презента Преміум» є підробленими, у зв`язку з чим до Національної поліції України направлено повідомлення про ознаки кримінального правопорушення, а саме, про ознаки кримінального правопорушення (злочину) в діях посадових осіб ТОВ «Презента Преміум», передбачених ст. ст. 366, 384 Кримінального кодексу України.
Як зазначено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 07 липня                    2022 року у справі № 160/3364/19 Відповідно до частини восьмої статті 9 Закону № 996-ХIV відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.
Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що відповідальність, зокрема, за недостовірність відображених у первинних документах даних покладена саме на ту особу, яка склала та підписала ці документи. Відтак кожен з учасників господарської операції відповідає лише за ті відомості, які до первинного документа вносив він сам.
Таким чином, у приписах частини восьмої статті 9 Закону № 996-ХIV знайшов відображення принцип індивідуальної відповідальності платника податків.
Водночас немає жодних підстав перекладати на платника податків відповідальність за внесення до первинних документів недостовірних даних іншою особою. Інакше це буде суперечити принципу індивідуальної відповідальності та визначеним у статті 16 ПК України обов`язкам платника податків, до яких не віднесено те, що останній повинен дбати про правомірність податкового обліку контрагента.
При цьому важливо враховувати фактичну можливість платника податків усвідомлювати той факт, що від імені задекларованого в первинних документах суб`єкта господарювання діють неуповноважені особи. Мають бути наявні докази того, що законними заходами добросовісний платник податків міг перевірити правдивість відповідних первинних документів, а також мав достатні підстави, діючи з належною обачністю, для обґрунтованих сумнівів у достовірності складених іншими особами первинних документів. Інакше тлумачення норм податкового законодавства фактично перекладає обов`язок здійснення податкового контролю на самих платників податків.
Принцип індивідуальної відповідальності платника податків також застосував ЄСПЛ у рішеннях у справах «Бізнес Супорт Центр проти Болгарії», «Булвес АД проти Болгарії», «Інтерсплав проти України», визначивши, що платник податків не може нести відповідальність за зловживання свого контрагента, якщо не буде доведено залученість цього платника до таких зловживань.
Відповідно до частин шостої, сьомої статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що порушення, допущені одним платником податків, за загальним правилом не впливають на права та обов`язки іншого платника податків; чинне законодавство не покладає на підприємство обов`язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів; так само невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків не може бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаності платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків.
Колегія суддів звертає увагу, що вирок суду, яким встановлено вину осіб                            ТОВ «Презента Преміум» та ТОВ «ФГ «Гал-Солюшн», які мали право на вчинення спірних правочинів упродовж 2020 року, зокрема, щодо підробки платіжних доручень та видаткових накладних, в матеріалах справи відсутній.
Отже, доказів на підтвердження, що складені між ТОВ «Презента Преміум» та          ТОВ «ФГ «Гал-Солюшн» первинні документи є підробленими Позивачем, ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції, надано не було.
Щодо доводів Позивача, що у ФГ «Зелгай», ФГ «Агрор», ТОВ «ФГ «Гал-Солюшн» і ФГ «Севра» відсутнє будь яке нерухоме майно, земельні ділянки для ведення ними господарської діяльності з вирощування сільськогосподарської продукції (зерна), колегія суддів зазначає наступне.
Як зазначено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 07 липня 2022 року у справі № 160/3364/19 доводи Відповідача щодо відсутності в контрагентів Позивача трудових та матеріальних ресурсів для здійснення господарської діяльності, не виключають можливість виконання господарської операції, не спростовують обставин поставки товару.
Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові зазначила, що контролюючий орган на порушення вимог статті 77 КАС України не довів та не надав належних, достатніх та допустимих доказів, які б свідчили, що наявні в контрагентів по ланцюгу постачання трудові ресурси та матеріально-технічне забезпечення тощо були недостатніми для проведення господарської діяльності з поставки товару, обумовленого укладеними договорами з Позивачем. Відповідач також не довів та не надав належні докази, які б свідчили про наявність фактів протиправної поведінки Позивача та про обізнаність платника податків щодо протиправної поведінки його контрагентів і злагодженості дій між ними.
На підставі наведеного, колегія суддів Великої Палати Верховного Суду зазначила, що норми податкового законодавства не визначають певний обсяг матеріальних чи трудових ресурсів у платника податків при здійсненні господарської діяльності як критерій правового статусу платника податків щодо отримання податкової преференції у формі податкового кредиту чи наміру платника отримати певний результат від здійснення господарської операції.
Крім того, як вже було зазначено раніше, беручи до уваги індивідуальний характер юридичної відповідальності особи, у разі порушення контрагентом платника податків чинного законодавства, відповідальність та негативні наслідки настають саме щодо цієї особи, у зв`язку з чим право платника податків, тобто Позивача, на формування податкового кредиту не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третьою особою.
Щодо доводів Позивача, викладених в апеляційній скарзі про відсутність сертифікатів про походження товару, колегія суддів звертає увагу, що договорами на поставку товару передбачено, що якість Товару повинна відповідати чинним нормам ДСТУ, проте умови договорів не містять вимоги щодо надання сертифікату якості.
Крім того, документ щодо якості товару не є документами бухгалтерського чи податкового обліку, а є лише документом, що посвідчує якість товару, а не факт проведення господарської операції, тому відсутність таких документів сама по собі не може свідчити про відсутність господарської операції. Приймання Товару за кількістю та якістю здійснюється у місці поставки Товару.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 29 квітня 2021 року у справі № 810/3713/16.
Позивачем в апеляційній скарзі також зазначено, що відповідно до наданих товарно-транспортних накладних на підтвердження господарської операції поставки між                    ТОВ «Презента Преміум» та ТОВ «Кернел-Трейд» замовником та вантажовідправником зерна являється ТОВ «Презента Преміум», автомобільним перевізником ТОВ «Добро Логістик». Проте, до ТТН не було додано договору про надання послуг з перевезення із автомобільним перевізником ТОВ «Добро Логістик» (код СДРПОУ 40409467), а також акти виконаних послуг га докази оплати за надані послуги перевезення.
Крім того, листом Вих. № 14/02 від 14.02.2023 ТОВ «Добро Логістик» повідомило         ГУ ДПС у м. Києві, що з моменту державної реєстрації ТОВ «Добро Логістик» не мало господарських відносин з ТОВ «Презента Преміум».
Проте, ТОВ «Презента Преміум» до пояснень на відзив на апеляційну скаргу було додано лист ТОВ «Добро Логістик» Вих. № 04/04 від 04 квітня 2023 року, в якому зазначено, що інформація щодо відсутності фінансово-господарських взаємовідносин із ТОВ «Презента Преміум» викладена у листі від 14.02.2023 № 14/02 є помилковою, адже була допущена помилка.
Зазначена помилка допущена у зв`язку з тим, що з 25.02.2022 ОСОБА_2 - директор ТОВ «Добро Логістик», мобілізований до Збройних Сил України та проходить військову службу відповідно до військового статуту ЗСУ, у зв`язку з чим був позбавлений можливості повноцінного доступу до первинних фінансово-господарських документів           ТОВ «Добро Логістик».
Вказаним листом ТОВ «Добро Логістик» підтверджує надання послуг по транспортуванню товарно-матеріальних цінностей на адресу ТОВ «Презента Преміум» код ЄДРПОУ 42253886, що здійснювалось на підставі товарно-транспортних накладних як власним автотранспортом так і найманим.
Позивачем до суду апеляційної інстанції було подано клопотання, в якому він просив не враховувати лист ТОВ «Добро Логістик» наданий ТОВ Презента Преміум» до пояснень на відзив на апеляційну скаргу у справі № 580/5634/22, оскільки його неналежним чином завірено.
Відповідно до частин 2, 4, 5 ст. 94 КАС України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом.
Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.
Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
Порядок засвідчення копії документів визначений п. 5.26 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації «Вимоги до оформлення документів» (ДСТУ 4163-2020, затвердженого наказом Державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» від 01.07.2020 № 144, відповідно до якого відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії.
Колегія суддів звертає увагу, що ані лист ТОВ «Добро Логістик» Вих. № 14/02 від 14.02.2023, долучений Позивачем до апеляційної скарги, ані лист ТОВ «Добро Логістик» Вих. № 04/04 від 04 квітня 2023 року наданий ТОВ Презента Преміум» до пояснень на відзив на апеляційну скаргу, не засвідчені належним чином.
Згідно з частинами 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ст.ст. 61, 62 Податкового кодексу України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Податковий контроль здійснюється шляхом, зокрема перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин, моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно до статті 39 цього Кодексу.
Так, Главою 8 Податкового кодексу України визначені види та порядок проведення контролюючими органами перевірок платників податків.
Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, отримання податкової інформації, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
Аналіз наведених правових положень дає підстави для висновку про те, що в разі отримання інформації про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, яка в даному випадку могла бути отримана, в тому числі від правоохоронних органів, такі органи зобов`язані здійснити заходи податкового контролю за таким платником податків шляхом: направлення на його адресу обов`язкового письмового запиту на отримання пояснень та їх документальних підтверджень; здійснення перевірки такого платника податків в разі ненадання ним таких пояснень та документів.
Проте, Позивачем доказів здійснення такого податкового контролю за діяльністю ТОВ «Добро Логістик» та ТОВ «Презента Преміум», ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції, надано не було.
Колегією суддів також враховується, що предметом доказування у даній адміністративній справі є визнання правочинів недійсними між ТОВ «Презента Преміум» та ТОВ «Кернел-Трейд».
Так, продавцем ТОВ «Презента Преміум» за вищенаведеними договорами поставки було передано покупцю ТОВ «Кернел-Трейд» обумовлений Товар. Факт отримання товару підтверджується первинними документами, які було долучено до матеріалів даної адміністративної справи.

Крім того, факт отримання Товару підтверджується безпосередньо зерно-приймальним підприємством, яке відповідно до договорів поставки приймало вказану продукцію на користь ТОВ «Кернел-Трейд» - СП ТОВ «Трансбалктермінал» у відповіді на адвокатський запит Вих. № 233/21 від 11 березня 2021 року.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів в обґрунтування наявності умислу на укладення договорів поставки з метою несплати податків, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, з чим погоджується і колегія суддів.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позовну.
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правомірності висновків суду першої інстанції.
Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглянувши доводи Головного управління ДПС у Черкаській області, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 24 січня             2023 року - без змін. 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий-суддя:                                                                     В.П. Мельничук

                     Судді:                                                                      І.О. Лічевецький

                                                                                                        О.М. Оксененко