ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4259/23 Справа № 201/9586/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       04 квітня 2023 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.
суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.
за участю секретаря судового засідання Усик А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 і приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна, на протиправну бездіяльність приватного виконавця і зобов`язання вчинити певні дії, 
-за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Солдаткін Олександр Сергійович,
на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2023 року про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність приватного виконавця, -
ВСТАНОВИВ:
       ІСТОРІЯ СПРАВИ 
20 серпня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю, позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2020 року позов було задоволено, постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 березня 2021 року рішення районного суду в частині стягнення зі ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 аліментів на сина за минулий час скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2020 року в частині стягнення зі ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 аліментів на сина у розмірі по 50 000 грн щомісячно змінено; стягнуто зі ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі по 10 000 грн щомісячно, починаючи з 20 серпня 2019 року, і до досягнення дитиною повноліття, у іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Постановою суду касаційної інстанції від 22 вересня 2021 року змінена і постанова апеляційного суду, рішення набрало законної сили, по справі були видані виконавчі листи, які були направлені для виконання за місцем знаходження боржника. Приватним виконавцем відкрите виконавче провадження по вказаному виконавчому листу про стягнення з заявника аліментів.
12 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою стосовно протиправної бездіяльності, на його думку, приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. щодо неврахування здійснених ОСОБА_1 платежів у межах виконавчого провадження №65322101, зобов`язання приватного виконавця врахувати платежі ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу зі сплати аліментів та надіслати розрахунок по сплаті аліментів з урахуванням здійснених ОСОБА_1 платежів. Цей виконавець також не повідомив заявника своєчасно про виконавчі дії навіть після звернення до нього адвоката заявника, не роз`яснив йому його права. Вважав вказані і інші дії приватного виконавця неправомірними, протиправним та просив визнати вказані дії та бездіяльність протиправними, зобов`язати врахувати його платежі і перерахувати борг по аліментам, задовольнивши скаргу в повному обсязі.
       КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ
21 лютого 2023 року ухвалою судді Жовтневого районного суду м. ДніпропетровськаСлабошпицькому Святославу Михайловичу в задоволенні скарги на протиправну бездіяльність приватного виконавця і зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.
КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
У березні 2023 року, не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Солдаткін О.С., подана апеляційна скарга, в якій він просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
       В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що він здійснює сплату аліментів починаючи з березня 2019 року, проте приватним виконавцем Русецькою О.О. не враховуються кошти, які він сплачує як аліменти на сина, незважаючи на те, що приватному виконавцю вже направлялися докази на підтвердження здійснення виплати аліментів. Загальна сума сплачених аліментів становить 136 000 грн., які протиправно не були враховані приватним виконавцем.
       Зазначає, що як стягувачем ОСОБА_2 , так і приватним виконавцем Русецькою О.О. не доведено того, що ОСОБА_2 не отримувала аліменти у період з березня 2019 року до березня 2022 року.
Водночас стягувачем доведено, що у період з березня 2022 року по червень 2022 року поштові перекази нею не отримувались, проте стягувачем та приватним виконавцем не спростовано тверджень боржника про направлення ним та отримання стягувачем аліментів у період з березня 2019 року по березень 2022 року. Заява самої ОСОБА_2 про неотримання нею аліментів не є доказом у справі.
Вважає, що ОСОБА_2 як стягував та приватний виконавець Русецька О.О. мали довести ті обставини, на які вони посилалися, проте не здійснили цього, а суд першої інстанції упереджено розглянув справу, неправильно розподілив тягар доказування між сторонами, надав перевагу доказам стягувача у порівнянні з доказами боржника, внаслідок чого ухвалив несправедливе, незаконне та необґрунтоване рішення.
Також вказівка суду на те, що надані скаржником копії заяв на приймання переказу і фіскальні чеки до них не підтверджують сплати аліментів, є лише припущенням.
АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
23 березня 2023 року на адресу апеляційного суду від приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
В обґрунтування відзиву ОСОБА_4 зазначає, що в заяві про примусове виконання визначено, що аліменти слід перераховувати на рахунок стягувача, відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» та зазначені реквізити рахунку. Проте, скаржник чомусь не здійснює перерахування на зазначений рахунок, що в тому числі свідчить про недобросовісні наміри боржника при імовірному перерахуванні коштів, призначених для аліментних платежів, на поштове відділення.
Зазначає, що кошти, які надсилаються ОСОБА_1 поштовими переказами та потім повертаються у зв`язку з неотриманням, не можуть вважатися належним виконанням аліментних зобов`язань.
Крім того вказує, що виконавцем 14.09.2022 року на клопотання про перерахунок заборгованості надано відповідь, якою відмовлено в задоволенні клопотання, а також вказано реквізити приватного виконавця для зарахування аліментних сум. Проте, з моменту направлення відповіді та станом на поточну дату боржником не сплачено жодної суми в рахунок погашення заборгованості зі сплати аліментів. 
27 березня 2023 року на адресу апеляційного суду від представника ОСОБА_2 – адвоката Перевощикової Т.М. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона також просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Зазначає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи, суть скарги, обґрунтовано та правомірно дійшов висновку щодо необхідності прийняття ухвали про відмову в задоволенні скарги на протиправну бездіяльність приватного виконавця і зобов`язання вчинити певні дії. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
ОСОБА_1 приватному виконавцю не надавались квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів, натомість надавались заяви на приймання переказу, які не є підставою для перерахунку заборгованості по аліментам. За таких обставин, суд першої інстанції зробив правильний висновок про правомірність дій виконавця та відсутність підстав для задоволення скарги.

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ
Представник скаржника ОСОБА_5 , питався прийняти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів за допомогою «EASYCON», але з технічних умов не зміг забезпечити проведення відеоконференції, тому судом було прийняте рішення вийти з режиму відеоконференції та продовжити розгляд справи у звичайному режимі. 
Адвокат Перевощикова Т.М., яка є представником ОСОБА_2 просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, пояснив, що її довірителька аліменти не отримувала. 
Приватний виконавець Русельська О.О. доводи апеляційної скарги не визнала та пояснила, що стягувач фактично не отримувала аліменти від скаржника. Для виплати аліментів відкриті рахунки в банку, про що скаржнику відомо, але він питається надсилати аліменти поштовими переводами, які йому повертаються назад. 
Інші учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи (т.2 а.с.24-30), у судове засідання не з`явились, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

       ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що у серпні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління-служба у справах дітей Соборної районної в місті Дніпрі ради про визначення місця проживання дитини, позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2020 року позов задоволено - визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_2 , позбавлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуто зі ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 50 000 грн. щомісячно, до досягнення сином повноліття, починаючи стягнення з 20 серпня 2019 року, стягнуто зі ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 за минулий період, починаючи з 30 березня 2017 року до дня подання позовної заяви – 20 серпня 2019 року у розмірі по 10 000 грн. щомісячно. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 березня 2021 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2020 року в частині стягнення зі ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 аліментів на сина за минулий час скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2020 року в частині стягнення зі ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 аліментів на сина у розмірі по 50 000 грн щомісячно змінено; стягнуто зі ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі по 10 000 грн щомісячно, починаючи з 20 серпня 2019 року, і до досягнення дитиною повноліття, у іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 22 вересня 2021 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 березня 2021 року в частині задоволення позову про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно сина скасовано і ухвалено нове, яким відмовлено у задоволенні вимог щодо позбавлення батьківських прав; рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 березня 2021 року в частині визначення місця проживання дитини та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 березня 2021 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення аліментів на дитину залишено без змін. Рішення набрало законної сили, по справі були видані виконавчі листи, які були направлені для виконання за місцем знаходження боржника. Приватним виконавцем відкрите виконавче провадження по вказаному виконавчому листу про стягнення з заявника аліментів.
Судом було з`ясовано, що приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. 06 травня 2021 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №65322101 з виконання виконавчого листа №201/9586/19, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 10 000 грн. щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_3 повноліття, починаючи стягнення з 20 серпня 2019 року.
Під час примусового виконання виконавчого листа, приватним виконавцем проводилися виконавчі дії з метою виконання рішення суду. Але ОСОБА_1 не добросовісно відносився до вимог виконавця, мається борг по сплаті аліментів, який він не виплатив.
Згідно з довідками про наявність заборгованості зі сплати аліментів, станом на 05 січня 2022 року у ОСОБА_1 мається заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 279 111.65 грн, станом на 13 вересня 2022 року заборгованість зі сплати аліментів становить 359 111.65 грн.
ОСОБА_1 17 серпня 2022 року звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. з клопотанням про перерахунок заборгованості по сплаті аліментів. В обґрунтування зазначав, що ним здійснено оплату аліментів, починаючи з березня 2019 року на суму 144000 грн. У зазначеному клопотання просив приватного виконавця здійснити перерахунок розміру аліментів з урахуванням поданих боржником доказів сплати аліментів та надати актуальний розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 65322101. 
ОСОБА_2 13 вересня 2022 року звернулась до приватного виконавця з заявою в якій повідомила, що вона поза межами виконавчого провадження жодного разу кошти на виконання судового рішення по справі № 201/9586/19 не отримувала.
Згідно відповіді №103.003.-5020-22 АТ «Укрпошта» на адвокатський запит представника ОСОБА_2 адвоката Перевощикової Т.М. від 19 серпня 2022 року, надати інформацію щодо пересилання поштових переказів, відправлених ОСОБА_1 ім`я ОСОБА_2 за період з 21 грудня 2019 року по 24 листопада 2021 року не надається можливим.
З відповіді №103.003.-5332-22 АТ «Укрпошта» на адвокатський запит представника ОСОБА_2 адвоката Перевощикової Т.М. від 05 вересня 2022 року встановлено, що за інформацією Дніпропетровської філії Укрпошти, поштові перекази, про які йдеться у запиті, що були відправлені ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_2 не були отримані адресатом та повернуті за зворотною адресою. 
Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. 14 вересня 2022 року надано відповідь на клопотання представника боржника про перерахунок заборгованості зі сплати аліментів. У зазначеній відповіді щодо перерахунку заборгованості по сплаті аліментів боржнику повідомлено про неможливість прийняття до уваги наданих квитанцій (заяв на приймання переказу), оскільки в матеріалах виконавчого провадження міститься заява стягувача про те, що вона не отримувала кошти від боржника в рахунок погашення аліментів та міститься лист АТ «Укрпошта» про те, що перекази повертались відправнику за закінченням терміну зберігання. Крім того, у додатках до зазначеного листа приватним виконавцем надано представнику боржника розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим провадженням № 65322101 відповідно до якого станом на 13 вересня 2022 року у ОСОБА_1 заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 359 111.65 грн.
Посилаючись на норми законодавства, суд першої інстанції дійшов висновку, що аліментні зобов`язання вважаються виконаними з моменту видачі коштів стягувачу в готівковій формі, а не з моменту ініціювання переказу боржником. Надані суду скаржником копії заяв на приймання переказу і фіскальні чеки до них не підтверджують сплати аліментів.
Відтак, у приватного виконавця з урахуванням листів АТ «Укрпошта» №103.003.-5020-22 та №103.003.-5332-22, а також поданої стягувачем інформації у межах виконавчого провадження № 65322101 не було підстав зменшувати розрахунок заборгованості на підставі наданих боржником заяв на приймання переказу.
Суду не було надано належних, достатніх та допустимих доказів щодо беззаперечної сплати заборгованості по аліментам боржником - фактичного отримання коштів стягувачем. Отже, докази, які вказували б на порушення державним виконавцем чинного законодавства та прав боржника, як сторони виконавчого провадження, щодо виконання рішення суду, з підстав, зазначених у скарзі, суду не надані, а відповідні обставини порушення закону судом не встановлено.
Таким чином, приватний виконавець Русецька О.О. своїми діями не порушила права заявника, тому її дії та постанова про відкриття виконавчого провадження є законними.
Суд дійшов висновку, що обставини скарги не знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового засідання, тому скарга не підлягає задоволенню.

З такими висновками погоджується й колегія суддів апеляційного суду.
Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Відповідно до ст.ст.1,2, примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.
Правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є Конституція України, цей Закон, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, інші закони, нормативно-правові акти, прийняті на їх виконання.
Згідно ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
У п.4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Мінюсту України № 512/5 від 02 квітня 2012 року передбачено, що розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що ні ОСОБА_2 , ні приватним виконавцем Русецькою О.О. не доведено того, що ОСОБА_2 не отримувала аліменти у період з березня 2019 року до березня 2022 року. Водночас, стягувачем доведено, що у період з березня 2022 року по червень 2022 року поштові перекази ОСОБА_2 не отримувались. При цьому, заява самої ОСОБА_2 про неотримання нею аліментів не є доказом у справі.
Проте, ОСОБА_1 не було надано суду апеляційної інстанції доказів отримання від нього стягувачем ОСОБА_2 грошових коштів по аліментним зобов`язанням. Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що аліментні зобов`язання вважаються виконаними (при їх переводу від боржника стягувачу) з моменту отримання коштів стягувачем, а не з моменту ініціювання переказу боржником, а також що надані суду скаржником копії заяв на приймання переказу і фіскальні чеки до них не підтверджують сплати аліментів. Відтак, у приватного виконавця не було підстав зменшувати розрахунок заборгованості на підставі наданих боржником заяв на приймання переказу, отже з боку приватного виконавця відсутні порушення чинного законодавства.
Таким чином, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
       ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Судом першої інстанції повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми процесуального права.
       Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.
       Таким чином, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і не підлягає скасуванню, оскільки суд повно і всебічно перевіривши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 , з дотриманням норм процесуального права. 
       Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.
       
        Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Солдаткін Олександр Сергійович, залишити без задоволення.
       Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2023 рокузалишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлено та долучено до матеріалів цивільної справи 04 квітня 2023 року.

       Судді: