Справа № 466/3091/22                                Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С. 
Провадження № 22-ц/811/2446/22                        Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

30 березня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.
Суддів:Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.
секретар Іванова О.О.,
розглянувши у м.Львові в порядку спрощеного провадження без участі учасників цивільну справу №466/3091/22 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 –адвоката Цокало Тетяни Михайлівни на заочне рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 15 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал»,треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Меленчук Володимир Ігорович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

в с т а н о в и в:

22 травня 2022 року адвокат Цокало Т.М. звернулася в інтересах ОСОБА_1 до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Меленчук В.І. та просить суд визнати виконавчий напис № 249227 від 29.06.2021 таким, що не підлягає виконанню.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що виконавчий напис №249227 від 29.06.2021 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення боргу в розмірі 26 955,00 грн. за кредитним договором №2447821723/505390 від 07.03.2020 є незаконним і таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріус не перевірив безспірність розміру боргу за кредитним договором, а також такий виконавчий напис вчинено без повідомлення боржника. Вважає, що є всі підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 15 червня 2022 року позов задоволено.
Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. №249227 від 29 червня 2021 року.
Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» на користь держави 992 /дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок/ судового збору.
Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» на користь ОСОБА_1 4500 /чотири тисячі п`ятсот гривень 00 копійок/ витрат на правову допомогу.
Рішення суду оскаржила представник ОСОБА_1 - адвокат Цокало Т.М.
В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з оскаржуваним рішенням в частині зменшення стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.
Зазначає, що суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої зацікавленої сторони, що сторона відповідача не надавала суду клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу.
Посилається на те, що стороною позивача було надано всі докази витрат правничої допомоги та вважає, що суд не мав права на власний розсуд зменшувати правничу допомогу, яка була зазначена і в попередньому розрахунку судових витрат, і в інших документах, доданих до позовної заяви.
Звертає увагу на те, що саме сторони наділені процесуальним правом для оспорювання суми заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Просить рішення суду скасувати в частині зменшення судових витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити нове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» на її користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 500 грн.
Відзив на апеляційну скаргу суду не надано, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
31 січня 2023 року від представника ОСОБА_1 – адвоката Цокало Т.М. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності апелянта (позивача) та його представника, в той же час колегія суддів звертає увагу, що розгляд даної справи відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК здійснюється в порядку спрощеного провадження без участі учасників справи. 
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом та матеріалами справи встановлено, що 29.06.2021 року приватним нотаріусом КМНО Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис №249227 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК«Кредит Капітал» заборгованість за кредитним договором №2447821723/505390 від 07.03.2020 року, укладеним між ТзОВ «Кредитна установа «Європейська Кредитна Група» та ОСОБА_1 ..
Заборгованість в розмірі 26 955,00 гривень складається з таких складових:
заборгованість за тілом кредиту – 7500,00грн.;
заборгованість за нарахованими та несплаченими відсоткам за користування кредитом – 18525,00грн./арк.спр.19/.
За вказаним виконавчим написом, що виданий приватним нотаріусом КМНО Остапенком Є.М. 11.01.2022 року відкрито виконавче провадження №68094183 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Меленчуком В.І. /арк.спр.18/.
За результатами розгляду даної справи, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення даного позову, оскільки вчинення нотаріусом виконавчого напису відбулося без з`ясування безспірності заборгованості та іншої відповідальності боржника перед стягувачем.
Згідно ч.1,2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.  Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Представник ОСОБА_1 –адвокат Цокало Т.М., звертаючись з апеляційною скаргою на заочне рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 15 червня 2022 року, оскаржує його виключного в частині розміру судових витрат визначених судом першої інстанції на професійну правничу допомогу у зв`язку з чим, колегія суддів не перевіряє законність заочного рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 15 червня 2022 року в іншій частині.
Відповідно до ч.1ст.367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За приписами статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи (стаття 133 ЦПК України). Відповідно до статті 137 ЦПК України зазначені витрати несуть сторони, крім випадків, надання правничої допомоги за рахунок держави.
Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу – це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги – домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим (пункт 268).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) прописано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Чинне цивільне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
У вказаній Постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.
Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Зазначені висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19) та постанові від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс).
Адвокат Цокало Т.М. звертаючись до суду з даним позовом в інтересах ОСОБА_1 , зазначила про понесення останньою судових витрат пов`язаних із правничою (правовою) допомогою за надані адвокатом послуг на підставі укладеного договору, в підтвердження чого було долучено:
ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВІ №1089230;
акт приймання-передачі наданої правничої допомоги №1 до Договору №411/25-01-2022 про надання правничої допомоги від 25.01.2022;
квитанція про оплату гонорару адвокатом Цокало Т.М. від ОСОБА_1 в розмірі 10500 гривень;
детальний опис робіт (надання послуг).
Колегія суддів звертає увагу на те, що звертаючись до суду з даним позовом адвокат Цокало Т.М. не долучила копію договору №411/25-01-2022 про надання правничої допомоги від 25.01.2022, на підставі якої вона просила суд стягнути витрати в розмірі 10500 грн та про наявність якої вона зазначала в переліку документів, які подаються разом з позовною заявою (додатки).
Судом встановлено, що адвокат Цокало Т.М. діє в інтересах ОСОБА_1 на підставі ордеру серії ВІ №1089230, на підставі договору про надання правової допомоги №411/25-01-2022 від 25.01.2022.
Позивачем надано акт приймання-передачі наданої правничої допомоги №1 до Договору №411/25-01-0-2022 про надання правничої допомоги від 25.01.2022 згідно якого адвокатом надано такі послуги:
Надання усної консультації – вартість 1000,00 гривень; 
підготовка та написання позовної заяви про визнання виконавчого напису, таким, що не підлягає виконанню – вартість 7000,00 гривень;
підготовка на написання заяви про забезпечення позову – вартість 2000,00 гривень;
підготовка та написання клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження – вартість 500,00 гривень;
загальна сума 10500,00 гривень.
Колегія суддів звертає увагу, на наявність в додатках до позовної заяви, клопотання про отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення, в той же час адвокат Цокало Т.М. зазначає про підготовку та написання клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження.
       В поданій позовній заяві адвокат Цокало Т.М. просила розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, а також витребувати у приватного нотаріуса КМНО Остапенко Є.М. документи, що стосуються даного спору.
З окремими клопотаннями про здійснення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та забезпечення позову представник не зверталася.
Колегія суддів звертає увагу на відсутність клопотання зі сторони відповідача, поданого до ухвалення судом першої інстанції рішення, щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу так само як і на відсутність з сторони позивача належних доказів в підтвердження реальності усіх наданих послуг зазначених адвокатом, які є надто завищеними, враховуючи, що справа є нескладною, що склалася усталена практика з розгляду зазначеної категорії справ, попереднє вивчення документів не займає багато часу, а тому 7 000,00 тис. за написання позовної заяви , 1 000,00 грн. за надання консультації, 2 000,00 грн., 5 000,00 за написання клопотань- занадто висока ціна питання для боржника, який не спроможний сплатити борг по тілу кредиту в розмірі 7 500,00 грн., допустивши заборгованість по відсотках 18 525,00 грн.. 
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. При бажанні сторона вправі оплатити гонорар на який погоджується за свій рахунок.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
       Окрім цього, колегія суддів вважає, що за відсутності договору №411/25-01-2022 про надання правничої (правової) допомоги від 25 січня 2022 року, який було долучено лише в суді апеляційної інстанції при зверненні до суду з апеляційної скаргою, суд першої інстанції був позбавлений реальної можливості для встановлення вартості послуг адвоката, узгоджених сторонами.
Колегія суддів вважає, що витрати у розмірі 10500 грн за надану правничу (правову) допомогу, не відповідають критерію розумності їх розміру, з огляду на те, що такі не є необхідними витратами, що підлягають покладенню на відповідача та не є неминучими при розгляді справи про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, з огляду на її предмет.
Визначений судом першої інстанції розмір витрат за надану правничу (правову) допомогу в сумі 4500 грн є достатнім, співмірним, пропорційним та розумним в цілях покладення його на відповідача.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.
Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстав для скасування оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375; 383; 384; 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  – адвоката Цокало Тетяни Михайлівни залишити без задоволення. 
Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 15 червня 2022 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Головуючий суддя Ю.Р.Мікуш 

Судді: Т.І.Приколота 

Р.В.Савуляк