ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року	Львів	Справа № 260/5176/22 пров. № А/857/4102/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Коваля Р. Й.,
суддів                                                                       Гуляка В. В.,
                                                                                 Ільчишин Н. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 січня 2023 року (прийняте за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Ужгороді суддею Дору Ю. Ю.) у справі 260/5176/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,

                                                   В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 (далі також – позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі також – ГУ ПФУ в Закарпатській області), в якому просив: 
- визнати протиправною і незаконною дію ГУ ПФУ в Закарпатській області по зниженню з 01 грудня 2019 року відсоткового розміру його пенсії з 88 % до 70 % від суми грошового забезпечення, зазначеного у довідці № 33/27-378 від 01 червня 2021 року, яка видана Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Закарпатській області», під час виконання судового рішення у справі № 260/6320/21 від 07 грудня 2022 року; 
- зобов`язати ГУ ПФУ в Закарпатській області здійснити з 01 грудня 2019 р. перерахунок його пенсії відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб», виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 88 % суми грошового забезпечення, зазначеного у довідці № 33/27-378 від 01 червня 2021 року, яка видана Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Закарпатській області» та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум; 
- визнати протиправною і незаконною дію ГУ ПФУ в Закарпатській області по припиненню з 01 лютого 2022 р. нарахування і виплати йому щомісячної доплати у розмірі 2000 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 713 від 14 липня 2021 року «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», під час виконання судового рішення у справі № 260/6320/21 від 07 грудня 2021 року; 
- зобов`язати ГУ ПФУ в Закарпатській області відновити з 01 лютого 2022 року нарахування і виплату йому щомісячної доплати у розмірі 2000 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 713 від 14 липня 2021 року «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб».
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII); пенсію призначено в розмірі 88 % від грошового забезпечення. На виконання рішення суду № 260/6320/21 від 07.012.2021 відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача на підставі оновленої довідки № 33/27-378 від 01 червня 2021 року, яка видана Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Закарпатській області» про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, в процесі якого протиправно зменшив відсоток грошового забезпечення, що враховується для визначення основного розміру його пенсії з 88 % до 70 %. Крім того, після проведення перерахунку пенсії на виконання зазначеного рішення суду, відповідачем припинено виплату йому доплати до пенсії у розмірі 2000 грн згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб».

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 січня 2023 року позовні вимоги задоволено.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржило ГУ ПФУ в Закарпатській області, яке вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою у задоволенні позову відмовити. 
На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає те, що перерахунок пенсії здійснено позивачу у розмірі 70 % відповідно до постанови КМУ № 103. При цьому зазначає, що зміни у законодавстві не призвели до зниження розміру пенсії, а навпаки до її збільшення, що спростовує факт звуження прав позивача на пенсійне забезпечення. Зазначає, що алгоритм дій, який повинен вчинити відповідач у зв`язку з втратою чинності положеннями пунктів 1, 2, Постанови № 103 та змін до пункту 5 і додатку 2 до Порядку № 45, не змінився. Звертає увагу, що інших нормативно-правових актів, що стосуються перерахунку пенсій, призначених за Законом № 2262 Кабінетом Міністрів України до цього часу не прийнято, відтак підстави для проведення перерахунку пенсії позивача за новою довідкою відсутні. Також покликається на справу № 380/24471/21, яка передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду. 
Також зазначає, що при здійсненні перерахунку пенсії позивача її розмір збільшився більш ніж на 2000 грн, тому відсутні підстави для здійснення доплати до пенсії позивача відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб».
Крім того, зазначає про порушення строків позовної давності, визначених статтею 122 КАС України.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивачу призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону № 2262-XII у розмірі 88 % грошового забезпечення.
На виконання постанови Кабінету Міністрів України “Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб” від 21.02.2018 за № 103 відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018, у зв`язку зі зміною розміру грошового забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” № 704 від 30.08.2017.
Основний розмір пенсії позивача під час його перерахунку був зменшений з 88 % до 70 % відповідних сум грошового забезпечення. 

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2021 року по справі № 260/735/21 зобов`язано ГУ ПФУ в Закарпатській області з 01 січня 2016 року здійснити відповідний перерахунок пенсії позивача у розмірі 88 % грошового забезпечення.
На виконання вказано рішення відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача виходячи з 88 % від відповідних сум грошового забезпечення.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2021 року по справі № 260/6320/21 зобов`язано ГУ ПФУ в Закарпатській області з 01 грудня 2019 року здійснити відповідний перерахунок пенсії позивача на підставі довідки № 33/27-378 від 01 червня 2021 року, яка видана Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Закарпатській області».

З лютого місяця 2022 року позивач отримує пенсію в розмірі, що відповідає 70 % від грошового забезпечення, зазначеного у довідці № 33/27-378 від 01 червня 2021 року, яка видана Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Закарпатській області», а не 88%.
Тобто, ГУ ПФУ в Закарпатській області самовільно припинило виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду по справі № 260/735/21 від 13 квітня 2021 року.
Крім того, під час виконання судового рішення в справі № 260/6320/21 від 07 грудня 2021 року відповідач з 01 лютого 2022 року припинив нарахування і виплату щомісячної доплати у розмірі 2000 грн, передбаченої постановою КМУ № 713 від 14 липня 2021 року «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб».

17 жовтня 2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив провести з 01 грудня 2019 року перерахунок його пенсії згідно довідки № 33/27-378 від 01 червня 2021 року, яка виданої ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Закарпатській області», виходячи з 88 % від розміру грошового забезпечення, а також відновити з 01 лютого 2022 року нарахування і виплату щомісячної доплати у розмірі 2000 грн, передбаченої постановою КМУ № 713 від 14 липня 2021 року «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб».
Відповіддю № 4235-4674/Д-02/8-0700/22 від 22 листопада 2022 року ГУ ПФУ в Закарпатській області повідомило позивача, що оскільки, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду у справі № 260/6320/21 не містить зобов`язань для ГУ ПФУ в Закарпатській області щодо здійснення перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки із розрахунку 88 % грошового забезпечення, то з 01.12.2019 розмір суми складових грошового забезпечення обчислений у максимальному розмірі, визначеному статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Вважаючи протиправними дії ГУ ПФУ в Закарпатській області щодо зменшення позивачу відсоткового значення пенсії з 88 % до 70 % грошового забезпечення та припинення виплати щомісячної доплати у розмірі 2000 грн, передбаченої постановою КМУ № 713, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалюючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що зменшення розміру основної пенсії у відсотках є протиправним, позаяк відсоткове значення розміру пенсії, встановлене статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», застосовується до призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених.
Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу в нарахуванні та виплаті доплати до пенсії у розмірі 2000 грн, оскільки перерахунок пенсії, проведений на виконання судового рішення з метою усунення порушеного права особи на належний розмір пенсії, право на отримання якої у особи виникло до 01.03.2018, і такий не є перерахунком пенсії у зв`язку зі зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Щодо позовної вимоги про зниження при перерахунку відсоткового розміру пенсії з 88 % до 70 % колегія суддів зазначає таке.

Судом встановлено, що позивачу пенсія призначена у розмірі 88 % грошового забезпечення.

Частиною другою статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначалося, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Надалі стаття 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» неодноразово була змінена в частині граничного розміру пенсії у відсотковому співвідношенні до розміру грошового забезпечення.

Так, на час виникнення спірних правовідносин вказана вище стаття передбачала, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення.

Проте, апеляційний суд вважає, що застосування відповідачем  70 - відсоткового показника під час перерахунку пенсії позивача є протиправним, як тому, що такий застосовується під час призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених, так і тому, що законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України.

Аналогічна правова позиція висловлена у рішенні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 04 лютого 2019 року, ухваленому за результатами розгляду справи № 240/5401/18, яке було залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року.

Тобто, під час перерахунку пенсії позивача відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб» відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка застосовується саме при призначенні пенсії. 

Колегія суддів підкреслює, що при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним. Це стосується і випадків перерахунку пенсії на виконання судового рішення, у якому не вказано розміру відсоткового значення пенсії. Пенсійний орган не може його самостійно змінювати і встановлювати відсотковий розмір пенсії від грошового забезпечення відмінний від того, який був при призначенні пенсії.

Отже, відповідач під час перерахунку пенсії позивача на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду № 260/6320/21 від 07.012.2021, у якому не вирішувалося питання про відсотковий розмір пенсії позивача, неправомірно самостійно зменшив відсоток грошового забезпечення, який застосовується при обчисленні розміру пенсії з 88 до 70.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов правильного висновку про протиправність дій ГУ ПФУ в Закарпатській області щодо обмеження розміру пенсії позивача 70 % грошового забезпечення, та необхідність відновлення порушених прав та інтересів позивача шляхом зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії в розмірі 88 % його грошового забезпечення на підставі поданої довідки.

Щодо доводів апелянта про пропуск позивачем строку звернення до суду у цій частині, то колегія суддів вважає такі помилковими та відхиляє їх, оскільки частина третя статті 51 Закону № 2262-ХІІ передбачає, що перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів ПФУ та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Щодо покликання апелянта на справу № 380/24471/21 колегія суддів зазначає, що 12 січня 2023 року вказану справу Велика Палата Верховного Суду повернула до Касаційного адміністративного суду (далі - КАС) у складі Верховного Суду для розгляду у відповідній колегії та зазначила, зокрема, що в ухвалі від 30 листопада 2022 року у справі № 380/2447/21 КАС у складі Верховного Суду не навів ґрунтовних підстав необхідності відступлення від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах КАС у складі Верховного Суду від 24 вересня 2021 року у справі № 620/5437/20, від 21 грудня 2021 року в справі № 580/5962/20, які ухвалені за інших фактичних обставин, та постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 р. у справі № 240/5401/18.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що місцевий суд, в частині цих позовний вимог, повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції, в частині цих позовних вимог, є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, в цій частині, відсутні.

Щодо позовної вимоги про відновлення з 01 лютого 2022 року нарахування і виплати йому щомісячної доплати у розмірі 2000 грн, передбаченої Постановою КМУ № 713 від 14 липня 2021 року «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», колегія суддів зазначає таке.

14 липня 2021 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» (далі - Постанова № 713), положеннями якої з 1 липня 2021 року установлено особам, яким призначено пенсію до 1 березня 2018 року відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” (далі - Закон) (крім військовослужбовців строкової служби), до розмірів їх пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону станом на 1 березня 2018 року, щомісячну доплату в сумі 2000 гривень, яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону.
Особам, яким призначено (поновлено) пенсію після 1 березня 2018 року, розмір якої обчислено відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону (крім військовослужбовців строкової служби) з грошового забезпечення, визначеного станом на 1 березня 2018 року або до цієї дати, встановлюється щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту.
У разі коли пенсія особам, зазначеним в абзацах першому і другому цього пункту, переглядалася (перераховувалася) після 1 березня 2018 року, щомісячна доплата, встановлена абзацами першим і другим цього пункту, не виплачується, крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2000 гривень. Якщо сума збільшення пенсії під час її перегляду (перерахування) не досягала 2000 гривень, щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту, встановлюється в сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру.
Щомісячна доплата, передбачена цим пунктом, встановлюється у межах максимального розміру пенсії, визначеного Законом, починаючи з 1 липня 2021 року.
Пунктом 3 Постанови № 713 Пенсійному фонду України доручено забезпечити встановлення з 1 липня 2021 р. виплат, передбачених пунктами 1 і 2 цієї постанови, а також виплат, передбачених абзацом другим пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 липня 2010 року № 656 “Про встановлення щомісячної державної адресної допомоги до пенсії особам з інвалідністю внаслідок війни та учасникам бойових дій” для учасників бойових дій та постраждалих учасників Революції Гідності, за матеріалами пенсійних справ.

Тобто, Постановою № 713 визначено, зокрема, для осіб, яким призначено пенсію до 1 березня 2018 року, щомісячну доплату в сумі 2000 гривень, яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій. При цьому обумовлено, що вказана доплата не виплачується у разі, коли пенсія переглядалася (перераховувалася) після 1 березня 2018 року, крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2000 гривень. У такому випадку щомісячна доплата встановлюється в сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру.

Як видно з матеріалів справи, на виконання рішення суду від 07 грудня 2021 року у справі здійснено перерахунок пенсії позивача. 
При цьому, виплату доплати у сумі 2000 грн, яка була призначена позивачеві, припинено. 

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що відповідно до пояснювальної записки до проекту Постанови № 713 метою її ухвалення зазначено поетапне зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених до 01.03.2018, які мають місце після перерахунку пенсії.
Прийняття постанови зумовлено тим, що в червні 2021 року в осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), яким пенсію призначено відповідно до Закону № 2262-ХІІ, завершується період виплати частини коштів компенсації підвищеного розміру пенсії за 2016 - 2017 роки і підвищення розмірів пенсій з 2016 року для цієї категорії пенсіонерів не відбувалося. Сумарна виплата пенсії з цією доплатою з 01.07.2021 зменшилася до місячного розміру пенсії та середній розмір цієї виплати складає близько 2000,00 грн. Крім того, після перерахунку пенсій колишнім військовослужбовцям Збройних Сил України у 2018 році, їхні пенсії не індексувалися через відсутність відповідного механізму, а диспропорція у розмірах пенсій в залежності від часу їх призначення складає більше 70 відсотків. Мінімальні пенсійні виплати для військовослужбовців, зокрема складають близько 2000,00 - 2700,00 грн.

Таким чином, внаслідок ухвалення вказаного нормативно-правового акта Уряду з 01.07.2021 колишнім військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), поліцейським та іншим особам, пенсії яким призначено за нормами Закону № 2262-ХІІ до 01.03.2018 було установлено щомісячну доплату в сумі 2000,00 грн, виплата якої не здійснюється у разі коли пенсія особам, зазначеним в абзацах першому і другому цього пункту, переглядалася (перераховувалася) після 01.03.2018.

Водночас, аналіз наведених норм права, а також мети прийняття Урядом Постанови № 713 свідчить про те, що перерахунок пенсії, проведення якого згідно з абзацом третім пункту 1 Постанови № 713 є обставиною, що виключає можливість нарахування щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн до розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону № 2262-ХІІ має бути обумовлений підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ на підставі нормативно-правого акта компетентного органу, оскільки в такий спосіб досягається мета, яка слугувала підставою для ухвалення постанови № 713, а саме зменшення диспропорцій в розмірах пенсій, визначених на законних підставах. Натомість перерахунок пенсії, проведений на виконання судового рішення з метою усунення порушеного права особи на належний розмір пенсії, право на отримання якої у особи винило до 01.03.2018, не є перерахунком пенсії у зв`язку зі зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії.

Відтак, позаяк перерахунок пенсії позивача, проведений ГУ ПФУ в Закарпатській області 01.02.2022 на виконання судового рішення з метою усунення порушеного його права на належний розмір пенсії, право на отримання якого у нього виникло до 01.03.2018, не є перерахунком пенсії у зв`язку зі зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії, то позивач має право на щомісячну доплату до пенсії в розмірі 2000,00 грн відповідно до Постанови № 713, яка має виплачуватись для досягнення мети прийняття постанови № 713 – поетапного зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених до 01.03.2018.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 420/2473/22 від 08.11.2022.

При цьому колегія суддів зазначає. що право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду.
У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватись у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.
Крім цього, законодавець встановлює певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, на переконання колегії суддів, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. Водночас, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Також колегія суддів наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.
Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись. Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Водночас, колегія суддів апеляційного суду наголошує на тому, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових. Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Апеляційний суд враховує, що після проведення перерахунку пенсії позивачу з 01.02.2022 припинено виплату доплати в розмірі 2000 грн відповідно до Постанови № 713, про що також стверджує позивач і визнається відповідачем.

Тобто, позивач знав, що з 01.02.2022 йому було припинено спірну доплату. Проте до адміністративного суду з вимогами щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нездійснення виплати позивачу щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн відповідно до Постанови №713 та зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату щомісячної спірної доплати, починаючи з 01.02.2022, позивач звернувся лише 30.11.2022, тобто з пропуском строку, встановленого статтею 122 КАС України.

При цьому, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що отримання позивачем листа відповідача від 22.11.2022 у відповідь на його запит від 17.10.2022 не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав у відповідній частині вимог, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку. Позивач щомісячно отримував пенсійні платежі, а тому в будь-якому разі її розмір був відомий позивачу. До того ж, позивач мав об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено той чи інший перерахунок пенсії, з яких складових вона складається, як обрахована, зокрема і щодо питання отримання/неотримання щомісячної доплати у розмірі 2000 грн. відповідно до постанови № 713.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а дійшла висновку, що норми, зокрема статі 87 Закону № 1788-ХІ та статті 46 Закону № 1058-ІV (щодо не обмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії), підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов: 1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом; 2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

Враховуючи те, що поважних та об`єктивних причин пропуску строку звернення до суду з позовними вимогами про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нездійснення виплати позивачу щомісячної доплати у розмірі 2000 грн відповідно до Постанови №713 та зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату щомісячної спірної доплати, починаючи з 01.02.2022, позивачем не зазначено та в ході судового розгляду справи таких не встановлено, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин положень статті 123 КАС України та залишення без розгляду позовних вимог у відповідній частині.

Вказана правова позиція щодо застосування до спірних правовідносин положень статей 122, 123 КАС України узгоджується з правовою позицією, що міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а та постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

Відповідно до частини першої статті 319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Згідно пункту 8 частини першої статті 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Частинами третьою і четвертою статті 123 КАС України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

За таких обставин, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд апеляційної інстанції доходить висновку про необхідність залишення без розгляду позовних вимог, які стосуються періоду поза межами 6-ти місячного строку звернення до адміністративного суду, тобто за період із 01.02.2022 по 29.05.2022.

Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування рішення або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Надаючи об`єктивну оцінку наявності порушеного права, враховуючи, що позивачу протиправно не проводилась в межах строку звернення до суду спірна доплата до пенсії, з метою ефективного відновлення порушеного права позивача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність визнання протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у нарахуванні та виплаті щомісячної доплати до пенсії, передбаченої Постановою №713, проте такі дії підлягають визнанню протиправними в межа строку звернення до суду, починаючи з 30.05.2022, а тому абзаци четвертий і п`ятий резолютивної частини оскарженого рішення суду необхідно змінити, замінивши фразу «з 01 лютого 2022 року» на «з 30 травня 2022 року».

У решті рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є обґрунтованим та законним, а тому у відповідності до приписів статті 316 КАС України у вказаній частині його необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги у вказаній частині висновків суду першої інстанції у вказаній частині не спростовують.

Керуючись ст. ст. 122, 123, 229, 240, 308, 311, 315, 317, 319, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

                                                   П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області задовольнити частково.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 січня 2023 року в адміністративній справі № 260/5176/22 скасувати частково, а саме: в частині вирішення позовних вимог, які стосуються відновлення порушеного права позивача щодо нарахування і виплати йому щомісячної доплати у розмірі 2000 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 713 від 14 липня 2021 року «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» за період з 01 лютого 2022 року по 29 травня 2022 року і в цій частині прийняти нову постанову.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинення певних дій, в частині вимог за період з 01 лютого 2022 року по 29 травня 2022 року залишити без розгляду.

Абзаци четвертий і п`ятий резолютивної частини рішення Закарпатського окружного адміністративного суду 30 січня 2023 року в адміністративній справі № 260/5176/22 - змінити, замінивши фразу «з 01 лютого 2022 року» на «з 30 травня 2022 року».

У решті рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 січня 2023 року в адміністративній справі № 260/5176/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	Р. Й. Коваль 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	Н. В. Ільчишин