Справа № 161/17277/22 	Головуючий у 1 інстанції: Присяжнюк Л. М. 	
Провадження № 22-ц/802/349/23  	  Доповідач: Федонюк  С. Ю.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
03 травня 2023 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Федонюк С. Ю.,
суддів - Матвійчук Л. В., Данилюк В. А.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи в місті Луцьку цивільну справу за позовом Державного комунального підприємства «Луцьктепло» до  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги за апеляційною скаргою відповідача  ОСОБА_2  на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 січня 2023 року, 
                                       В С Т А Н О В И В:
       У грудні 2022 року  ДКП «Луцьктепло» звернулось до суду із даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що позивач здійснює надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води  за адресою АДРЕСА_1 . Відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за даною адресою.
Станом на 01 жовтня 2022 року за відповідачами рахується заборгованість за вищенаведені послуги у розмірі 71 412,55 грн за період з квітня 2015 року до вересня 2022 року.
Враховуючи наведене, позивач просив суд стягнути з відповідачів на його користь заборгованість в розмірі 71 412,55 грн.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від  25 січня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Державного комунального підприємства «Луцьктепло» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 68 653,30 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Вирішено питання щодо компенсації судових витрат – стягнуто з кожного відповідача в користь позивача по 596,31 грн судового збору. 
Не погодившись із даним рішенням суду, відповідачка ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.
За доводами апеляційної скарги відповідачки суд першої інстанції залишив поза увагою факт, що після відкриття провадження у даній справі та до ухвалення по справі судового рішення на користь позивача один із відповідачів ОСОБА_1 сплатив 12 січня 2023 року в рахунок заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг кошти на суму 20 000 грн, з яких суму орієнтовно в 10 000 грн сплатив за житлово-комунальні послуги з постачання гарячої води та суму 10 000 грн за послуги з постачання теплової енергії. Вказує, що позивач не міг не володіти даною інформацією, однак з невідомих причин свідомо приховав її від суду. Дана інформація апелянту не була відома до ухвалення по справі судового рішення, а тому просить апеляційний суд цю обставину врахувати і зменшити суму боргу.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач ДКП «Луцьктепло» просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, покликаючись на законність та обґрунтованість рішення суду та безпідставність доводів апеляційної скарги.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Рішення суду в частині застосування судом строку позовної давності до позовних вимог про стягнення заборгованості за період до квітня 2015 року по листопад 2016 року на правильність таких висновків колегією суддів не перевіряється, так як сторонами такі вимоги не оскаржуються.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.
Задовольняючи позовні вимоги ДКП «Луцьктепло» частково, суд першої інстанції виходив з того, що належними та допустимими доказами у справі доведено підставність вимог позивача в межах строку позовної давності щодо тривалої несплати відповідачами за надані послуги з теплопостачання та постачання гарячої води у помешканні, в якому останні проживають.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Проте, повністю погодитись з таким висновком суду не можна з огляду на доводи апеляційної скарги.
За матеріалами справи судом установлено, що рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради № 577-1 від 24 вересня 2013 року ДКП «Луцьктепло» визначено виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у м. Луцьку. 
Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надаються ДКП «Луцьктепло» за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за даною адресою нараховано за період з квітня 2015 року по липень 2022 року заборгованість за надання послуг з постачання теплової енергії за період з квітня 2015 року по липень 2022 року – 30 343,62 грн; за послугу з постачання гарячої води за період з лютого 2018 року по вересень 2022 року - 40 725,23 грн; за послугу з абонентського обслуговування опалення за період з лютого 2021 року по липень 2022 року – 219,04 грн; за послугу з абонентського обслуговування гарячої води за період з лютого 2021 року по липень 2022 року - 124,66 грн. 
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначено ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII .
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до статті 5 Закону до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами та інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором. 
Відповідно до ст.9 Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та /або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати цих послуг. Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів.
Разом з тим, перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо розміру заборгованості, колегія суддів зазначає наступне.
Встановивши, що відповідачами не в повній мірі та несвоєчасно здійснювалася оплата за житлово-комунальні послуги, суд першої інстанції дійшов частково правильного висновку про наявність підстав для стягнення з них заборгованості у період з грудня 2016 року по липень 2022 року. 
Однак, доводи апеляційної скарги щодо зменшення суми стягнутого судом боргу слід взяти до уваги.
Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.
Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Отже, колегія суддів враховує, що відповідачкою до апеляційного суду подано заперечення щодо розрахунку заборгованості з покликанням на те, що відповідачем ОСОБА_1 12 січня 2023 року було здійснено часткову сплату заборгованості відповідачів за послуги з гарячого водопостачання та теплової енергії у сумі 20 600 грн, тобто ще до ухвалення судового рішення у даній справі по суті.
За клопотанням відповідачки ОСОБА_2 , враховуючи ту обставину, що їй не було відомо на час розгляду справи в суді першої інстанції про часткову сплату заборгованості іншим із відповідачів, судом апеляційної інстанції було зроблено запит до позивача про інформацію щодо суми оплати вказаної заборгованості. 
Листом ДКП «Луцьктепло» № 1958/08 від 24.04.2023 р. підтверджено, що ОСОБА_1 за період з 07.12.2022 року по 25.01.2023 р. на рахунок позивача було внесено кошти на загальну суму 20 600 грн. З них: 07.12.2022 – 300 грн (100 грн – за гарячу воду та 200 грн за опалення), 09.01.2023 – 300 грн (100 грн – за гарячу воду та 200 грн за опалення), 13.01.2023 – 20 000 грн (10 000 грн – за гаряче водопостачання і 10 000 грн – за опалення). Вказано також, що платник у платежі не зазначив періоду, за який здійснено оплату.
Таким чином, беручи до уваги розрахунок заборгованості та нарахувань за житлово-комунальні послуги, доданий до позовної заяви позивачем (а.с.4-6), колегія суддів вважає, що оскільки суми проплати в розмірі по 300 грн не перевищують щомісячні нарахування за вказані послуги, то слід вважати таку оплату здійсненою за поточні місяці, а суми в розмірі по 10 000 грн є такими, що свідчать про сплату накопиченої заборгованості. А тому, зважаючи на те, що борг сплачений відповідачем до ухвалення рішення в даній справі, ці суми суд вважає необхідним врахувати як часткове погашення пред`явленої до суду заборгованості за спірний період з грудня 2016 року до 01 жовтня 2022 року.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів доходить висновку про наявність правових підстав для зменшення розміру заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, що підлягає стягненню з відповідачів, з 68 653,30 грн до 48 653 грн 30 коп, і відповідно зміни рішення суду першої інстанції в цій частині.
Інших доводів апеляційна скарга не містить.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За правилами пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про зменшення розміру заборгованості, що підлягає стягненню з відповідачів, то відповідно підлягає зменшенню і розмір судового збору, який належить компенсувати позивачу за подання позовної заяви, а саме в сумі 1690,30 грн, виходячи з такого розрахунку: 2481грн (48653,30 грн / 71412,55 грн).
Разом з тим, відповідачка ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції подала копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , виданого 09.03.2021 р., з якого вбачається, що вона є пенсіонером у зв`язку з інвалідністю 2 групи довічно (а.с.22).
Таким чином, вона користується пільгами щодо сплати судового збору відповідно до п.9 ч.1 ст.Закону України «Про судовий збір».
Отже, судове рішення і в частині стягнення судового збору слід також змінити, стягнувши понесені витрати у рівних частках з решти трьох відповідачів, крім ОСОБА_2 , в сумі по 563,33 грн (1690,30 : 3).
Відповідно до ч.4 ст.6 Закону «Про судовий збір», якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).
Таким чином, оскільки за подання апеляційної скарги ОСОБА_2 була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а її апеляційна скарга стосувалася лише відрахування від заборгованості суми 20 000 грн, то з ДКП «Луцьктепло» слід стягнути в дохід держави витрати за розгляд справи в апеляційному порядку у розмірі 300 грн, які вона повинна була сплатити при подачі скарги та від сплати яких відповідачка була звільнена.
За змістом частин 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 
Керуючись статтями 268, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
                                       П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 січня 2023 року в даній справі в частині розміру заборгованості та судових витрат змінити.
Стягнути солідарно з  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Державного комунального підприємства «Луцьктепло» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги станом на 01 жовтня 2022 року в розмірі 48 653 (сорок вісім тисяч шістсот п`ятдесят три) гривні 30 копійок.
       Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Державного комунального підприємства «Луцьктепло» судовий збір у розмірі по 415 (чотириста п`ятнадцять) грн 57 коп з кожного.
       В решті рішення залишити без змін.
       Стягнути з Державного комунального підприємства «Луцьктепло» в дохід держави судові витрати, понесені за розгляд апеляційної скарги, у розмірі 300 (триста) грн.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
       Повний текст постанови складено 03 травня 2023 року.

       Головуючий

       Судді