УХВАЛА                                      
            
05 квітня 2023 року
м. Київ
 
справа № 174/207/22
провадження № 61-1119св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Русинчука М. М.,  
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідачі: Дніпропетровська обласна прокуратура, Державна Казначейська служба України,  
 
розглянувши в попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2022 року та на постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року в складі колегії суддів Макарова М. О., Демченко Е. Л., Куценко Т. Р., 
 
ВСТАНОВИВ : 
 
У травні 2022 року   ОСОБА_1   звернулася в суд  з позовом до Дніпропетровської обласної прокуратури, Державної Казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, спричиненої протиправною бездіяльністю органу прокуратури. 
 
Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області                      від 22 вересня 2022 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року,  в задоволенні позову відмовлено. 
 
17 січня 2023 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 13 лютого 2023 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу з суду першої інстанції. 
 
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини другої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
 
В ухвалі Верховного Суду від 13 лютого 2023 року вказано, що касаційна скарга містить передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підстави касаційного оскарження, оскільки заявник посилається на неврахування судом апеляційної інстанції висновків щодо застосування норм права в подібних правовідносинах, викладених викладених у постановах Верховного Суду             від 12 березня 2019 року в справі № 920/715/17, від 21 лютого 2018 року в справі № 522/22008/15-ц, від 27 листопада 2019 року в справі № 750/6330/17,               від 16 жовтня 2019 року в справі № 565/764/16-ц, від 10 квітня 2019 року в справі № 464/3789/17, від 27 травня 2020 року в справі № 585/724/19, від 20 січня       2021 року в справі № 197/1330/14-ц, від 22 лютого 2022 року в справі                    № 201/16373/16-ц, від 21 березня 2018 року в справі № 761/24881/16-ц. 
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки правильності застосування судами норм матеріального і процесуального права.
 
Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ :
 
Справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної прокуратури, Державної Казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, спричиненої протиправною бездіяльністю органу прокуратури призначити до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів. 
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                       Н. О. Антоненко
 
                                                                                                                   І. О. Дундар
 
                                                                                                                  М. М. Русинчук