ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року 
м. Київ
справа №620/250/21
адміністративне провадження № К/9901/34784/21  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Чиркіна С.М.,
суддів:                Єзерова А.А., Шарапи В.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.08.2021 (головуючий суддя: Бєлова Л.В., судді: Єгорова Н.М., Степанюк А.Г.) у справі № 620/250/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В:
І. РУХ СПРАВИ
У січні 2021 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 або позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - ГУПФУ в Чернігівській області або відповідач), в якому просив:
визнати протиправними дії відповідача щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди згідно довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №7 від 21.02.2020;
зобов`язати ГУПФУ в Чернігівській області здійснити перерахунок та сплачувати щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди згідно довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 7 від 21.02.2020, починаючи з 19.02.2020.
Чернігівський окружний адміністративний суд рішенням від 19.02.2021 позов задовольнив частково:
визнав протиправними дії ГУПФУ в Чернігівській області в частині перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці зі зменшенням розміру відсотків щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 з 90% до 82% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді;
зобов`язав відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 90 % від суддівської винагороди судді, визначеної у довідці Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.02.2020 за № 7, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.
В задоволенні решти позовних вимог відмовив.
Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 18.08.2021 скасував рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.02.2021 і ухвалив нову постанову про відмову у задоволенні позову.
Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, у якій просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржуване судове рішення і залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
IІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ
Ухвалою Верховного Суду від 28.09.2021 відкрито касаційне провадження у справі.
За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено новий склад суду.
Ухвалою Верховного Суду від 06.06.2023 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач перебуває на обліку в ГУПФУ в Чернігівській області та з 15.09.2016 отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90 % від заробітку.
21.02.2020 Чернігівським окружним адміністративним судом позивачу видано довідку №7 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до норм Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» та Рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020.
21.02.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки від 21.02.2020 за №7, виданої Чернігівським окружним адміністративним судом, проте отримав відмову.
Зазначена відмова була оскаржена позивачем в судовому порядку.
Чернігівський окружний адміністративний суд рішенням від 06.02.2020 у справі №620/2266/20 позов задовольнив:
визнав протиправними дії ГУПФУ в Чернігівській області в частині відмови ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до заяви від 21.02.2020;
зобов`язав ГУПФУ в Чернігівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до довідки Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.02.2020 № 7, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.
На виконання судового рішення у справі №620/2266/20, відповідачем проведено ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та встановлено його в розмірі 82 % винагороди судді, який працює на відповідній посаді, про що позивача повідомлено листом № 44-5685/Д-02/8-2500/21 від 05.01.2021.
Зі змісту листа відповідача вбачається, що підставою зменшення відсоткового значення розміру довічного грошового утримання із 90 % до 82 % стала норма частини третьої статті 142 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII), в силу якої, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. 
Вважаючи зменшення відсоткового значення розміру довічного грошового утримання судді у відставці з 90 % до 82 % протиправним, позивач звернувся з цим позовом до суду.
ІV. АРГУМЕНТИ СТОРІН 
Позивач вважає, що відповідач незаконно зменшив відсоткове значення розміру довічного грошового утримання судді у відставці з 90 % до 82 %, оскільки відсотковий розмір 90 був йому визначений із моменту призначення щомісячного довічного грошового утримання. Наполягає, що при перерахунку довічного грошового утримання на виконання рішення суду, підлягала врахуванню лише сума, визначена у довідці Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.02.2020 № 7, а відсоткове значення не могло бути зменшено, оскільки його обраховано на підставі закону, чинного на момент призначення довічного грошового утримання.
Відповідач позов не визнав. Стверджує, що не допустив порушень вимог законодавства, оскільки виконав рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.02.2020 у справі №620/2266/20, а саме здійснив перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 на підставі довідки Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.02.2020 № 7. Позивач має стаж роботи на посаді судді 36 років 3 місяці 3 дні. Підстави для перерахунку грошового утримання позивача як судді у відставці в розмірі 90 % від заробітної плати працюючого судді відповідно до положень частини третьої статті 142 Закону №1402-VІІІ відсутні.
V. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що при проведенні перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, його розмір повинен обчислюватися, виходячи із відсоткового розміру довічного грошового утримання судді, право на яке особа набула на час виходу у відставку, і такий відсотковий розмір не залежить від подальших законодавчих змін.
Суд апеляційної інстанції скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив із правомірності рішення відповідача про визначення розміру щомісячного грошового утримання позивача як судді у відставці в розмірі 82 % суддівської винагороди судді, працюючого на відповідній посаді, оскільки перерахунок щомісячного довічного утримання судді у відставці позивачу проведено відповідно до вимог Закону №1402-VIII та рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020. Апеляційний суд констатував, що з дня   ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020,   Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці. Таким чином, з 19 лютого 2020 року (з наступного дня з дати   ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 року у справі № 2-р/2020) судді, які вийшли у відставку, мають право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання на підставі саме положень   Закону України №1402-VIII.
VІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ
Касаційна скарга обґрунтована тим, що судом апеляційної інстанцій неповно з`ясовані обставини справи, що призвело до скасування законного рішення суду першої інстанції. Скаржник стверджує, що відсотковий розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 % установлений та призначений на підставі діючого на час призначення законодавства, не може бути змінений чи не врахований при черговому перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який проводиться у зв`язку із зміною розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, враховуючи рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.02.2020 у справі №620/2266/20.
Також скаржник зазначив, що апеляційним судом ухвалено рішення без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 620/1116/20.
Відповідач скористався процесуальним правом та подав відзив на касаційну скаргу, у якому стверджує про те, що з набранням чинності Закону №1402- VIII було введено певну диференціацію як щодо визнання розміру суддівського винагороди, так і щодо розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Таким чином, розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача повинен обчислюватися з урахуванням положень Закону №1402-VIII. На переконання відповідача, різний підхід до обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці зумовить неоднакове визначення розміру довічного грошового утримання суддів, що вийшли у відставку відповідно до Закону №2453-VI, та тих, які вийшли або вийдуть у відставку відповідно до Закону №1402-VIII. 
VІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального права та дійшов таких висновків.
Спірним питанням у цій справі є правомірність дій відповідача щодо визначення під час перерахунку відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 90 % на 82 %.
Подібні правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді.
Зокрема, у постановах від 24.09.2021 у справі № 620/5437/20, від 11.10.2021 у справі № 160/10640/20, від 15.02.2022 у справі № 340/161/21, від 02.08.2022 у справі №620/6361/20, від 26.01.2023 у справі № 500/6626/21, від 30.03.2023 у справі №280/8853/20, від 11.04.2023 у справі № 200/8353/20-а та від 09.05.2023 у справі №580/112/21, Верховний Суд дійшов наступного висновку:
« до відносин з визначення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці при проведенні його перерахунку відповідно до частини четвертої статті 142 Закону №1402-VIII повинні застосовуватись виключно норми цього Закону.
Таким чином, оскільки чинним Законом № 1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування довічного щомісячного грошового утримання, а також виходячи із принципу єдності статусу суддів, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для обрахунку (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання виходячи із розміру суддівської винагороди діючого судді та розміру її відсоткового значення одночасно за складовими, які передбачені різними законами.
Відповідно, для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді за правилами частини четвертої статті 142 Закону №1402-VIII у формулі його обрахунку має застосуватись розмір відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, визначений частиною третьою Закону №1402- VIII.
Також, слід звернути увагу, що перерахунок грошового утримання судді у відставці, виходячи із розміру відсоткового значення, визначеного частиною третьої статті 141 Закону 2453-VI від заробітної плати працюючого судді, ставить діючих суддів та суддів, які вийшли у відставку за Законом № 1402-VIII, у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку за Законом № 2453-VI, що не відповідає базовому принципу єдності статусу суддів, який означає однаковий підхід до встановлення рівня матеріального забезпечення судді.».
Суд не знаходить підстав для відступу від цього правового висновку у справі, що розглядається, та який, відповідно спростовує доводи скаржника.
Зважаючи на те, що стаж судді у відставці ОСОБА_1 складає 36 років 3 місяці 3 дні, розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача був правильно визначений пенсійним органом відповідно норм чинного Закону №1402-VIII в розмірі 82 % розміру щомісячного довічного грошового утримання суддівської винагороди відповідного працюючого судді.
За наведених вище обставин, колегія суддів погоджується із висновками суду апеляційної інстанції про відсутність у відповідача правових підстав для здійснення позивачу перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із 90 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
Щодо посилань на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 620/1116/20, то правовідносини у зазначеній справі, і у справі, що розглядається не є подібними, оскільки   у зразковій справі № 620/1116/20 не було предметом спору відсоткове зменшення щомісячного грошового утримання судді у відставці під час його перерахунку, а вирішувалося питання щодо наявності правових підстав для здійснення перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці після 18.02.2020 (дата ухвалення рішення Конституційного Суду України № 2-р/2020) з врахуванням розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
Також колегія суддів звертає увагу на те, що під час вирішення тотожних спорів суди мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.
Доводи касаційної скарги спростовуються вищевикладеним. 
Касаційна скарга не містить об`єктивних обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права, які визначені законом в якості підстав для скасування рішення суду апеляційної інстанції.       
VІІІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
За приписами статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.08.2021 у справі №620/250/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Судді Верховного Суду:                                                                   С. М. Чиркін
                                                                                          А. А. Єзеров 
                                                                                          В. М. Шарапа