ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 953/19736/20  Номер провадження 22-ц/814/880/23	Головуючий у 1-й інстанції Довготько Т.М.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 червня 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Дряниці Ю.В., Триголова В.М., при секретарі судового засідання: Бродській В.О., -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2021 року (ухвалене суддею Довготько Т.М.) у справі за позовом акціонерного товариства АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- 

В С Т А Н О В И В :
У грудні 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 за кредитним договором б/н від 10.06.2019 року в загальному розмірі 70331,98 грн та судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного кредитного договору б/н від 10.06.2019 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 74.4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керувався Умовами та Правилами надання кредитних послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною картою», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.
При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором.
У зв`язку з зазначеним порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач ОСОБА_2 станом на 20.08.2020 року має заборгованість в сумі 70331,98 грн, яка складається з наступного: 53606,66 грн - заборгованість за кредитом; 16725,32 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом;, яку банк просив стягнути з відповідача.
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2021 року позов АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк», заборгованість за кредитним договором № б/н від 10.06.2019 року, а саме заборгованість за тілом кредиту в сумі 53606,66 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк», судовий збір в сумі 1597,52 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
З вказаним рішенням суду в частині незадоволених позовних вимог не погодився АТ КБ «Приватбанк» та подав на нього апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прохають скасувати рішення Московського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2021 року позов в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками та ухвалити в цій частині нове рішення, задовольнивши позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» в цій частині у повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не звернув уваги та не надав правової оцінки наявним в матеріалах справи Заяві-анкеті та Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна GOLD», які підписані відповідачем. Вказує на те, що з урахуванням наявної в матеріалах справи Довідки, підписаної позичальником, вважає, що останній був обізнаний з умовами кредитування, зокрема, з розміром відсоткової ставки за процентами. Відповідач пройшов ідентифікацію в Приватбанку та підписав Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Тому місцевий суд, зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків по кредиту, допустивши грубе порушення норм цивільного права. 
Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, місцевий суд не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту. Таким чином, основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування, і ця умова є істотним фактором при надання кредитних коштів.
Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.
У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. 
Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно п.п.3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 10.06.2019 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав кредитний договір № б/н від 10.06.2019 року, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації, відповідно до якого товариство надало йому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредиту у розмірі 74,4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
У заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.
До кредитного договору банк додав довідку про умови кредитування з використанням кредитки, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Акцент-банку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті.
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість  відповідача за вказаним кредитним договором станом на 20.08.2020 року становить 70331,98 грн, яка складається з наступного: 53606,66 грн - заборгованість за кредитом; 16725,32 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом
.Задовольняючи частково позовні вимоги банку, суд першої інстанції виходив з того, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість лише за тілом кредиту. Разом з цим місцевий суд зазначив, що в задоволенні позовних вимог про стягнення: 16725,32 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом – слід відмовити.

Проте, з таким висновком суду колегія суддів не може погодитися виходячи з наступних підстав.
Відповідно до частин першої, другої статті 207_ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628_ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638_ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526_ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054_ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054_ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, розрахунку заборгованості, станом на 20.08.2020 року заборгованість ОСОБА_1 перед Банком за тілом кредиту становила 53606,66 грн, з огляду на це, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення позовних вимог банку в цій частині. 
Разом з цим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови у стягненні процентів, оскільки суд в цій частині не в повній мірі встановив дійсні обставини справи.
Так, з наданих матеріалів справи вбачається, що кредитний договір між сторонами укладено шляхом підписання ОСОБА_1 , Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, згідно зі змістом якої останній        погодився, що вказана Заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становлять між сторонами договір про надання банківських послуг.
В Анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, підписаній ОСОБА_1 відсутні умови щодо погодження відсоткової ставки за користування кредитними коштами та нарахування неустойки за порушення взятих на себе зобов`язань. 
Разом з тим, позичальником не надано до суду заперечень чи інших доводів, які б вказували на той факт, що останнім не визнаються, як частина договору Умови і Правил надання банківських послуг та тарифи по кредитній картці «Універсальна GOLD».
Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. 
Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася.
Договір приєднання, як і публічний договір, є узагальненою категорією таких цивільно-правових договорів, в яких умови договору встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах і які укладаються лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого тексту. Друга сторона при цьому не може запропонувати свої умови договору, але саме вона вирішує та виявляє волевиявлення на укладення договору на запропонованих їй умовах. Таким чином, додержується принцип свободи договору. Чинним законодавством передбачено укладення договору лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованих умов у цілому.

Відповідач ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк», та фінансові умови надання кредиту, якими погоджено тарифи банку, порядок та розмір нарахування процентів та неустойки. Під час користування кредитом та під час розгляду справи у суді не заперечував, що вони є частиною договору, а відповідно прийняв їх.
Отже, за такої позиції відповідача, висновок суду першої інстанції щодо відсутності погодження розміру відсотків за користування кредитними коштами 10.06.2019 року є помилковими та не ґрунтуються на матеріалах справи.
Статтями 526, 530,610, частини першої статті 612 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений строк (термін), відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За положеннями статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Отже, згідно приписів абзацу 2 частини першої ст. 1048 ЦК України щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/95/12 (провадження №14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та інші платежі за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст.1050 ЦК України.
Відповідно до умов договору укладеного між сторонами на момент звернення позивача до суду строк кредитування за вказаним договором не сплив, а тому кредитором правомірно проведено нарахування процентів та поставлено вимогу про їх стягнення з відповідача.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки за користування кредиту у розмірі 16725,32 грн. 
Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановлено, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.

Отже, суд зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку розрахунок заборгованості), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок. 
З такою позицією погодився й Верховний Суд у своїй постанові по справі №775/7704/15 від 23.01.2018 року.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування рішення Московського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2021 року, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк».

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України  судовий збір, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених  позовних вимог. 
Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.13 ст.141 ЦПК України).
При подачі позову Банком було сплачено 2102,00 грн. судового збору, а при подачі апеляційної скарги 3405 грн. Оскільки даною постановою позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму понесених ним судових витрат у розмірі, що становить 3909,48 (504.48+3405) грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу акціонерного товариства АТ КБ «Приватбанк» – задовольнити.
Рішення Московського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2021 року в частині вимог у задоволені яких було відмовлено - скасувати.
Постановити нове рішення, яким позовну заяву акціонерного товариства КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк», заборгованість за кредитним договором № б/н від 10.06.2019 року, а саме заборгованість по процентах за користування кредитом в сумі 16725,32 грн (шістнадцять тисяч сімсот двадцять п`ять гривень тридцять дві копійки). 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк», судовий збір в сумі 3909,48 грн.
В іншій частині рішення суду – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 06.06.2023 року.

Головуючий суддя : _______________________ Г.Л. Карпушин

Судді: ____________________ Ю.В. Дряниця ___________________ В.М. Триголов