КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                     
Справа № 761/13219/22                        Головуючий у 1 інстанції: Притула Н.Г.
 Провадження № 22-ц/824/6969/2023                    Доповідач: Шебуєва В.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
09 травня 2023 року                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:           
судді-доповідача                           Шебуєвої В.А., 
суддів                                   Матвієнко Ю.О., Крижанівської Г.В.,
секретар                                        Шевченко Т.В.,
 
розглянувши апеляційні скарги ОСОБА_1 та Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» Луньо Іллі Вікторовича на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 січня 2023 року, та апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» Луньо Іллі Вікторовича на додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 30 січня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» Луньо Іллі Вікторовича, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та недоотриманої заробітної плати,-
 
в с т а н о в и в:
 
 В липні 2022 року  ОСОБА_1 звернувся з позовом до Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Міжнародний резервний банк» Луньо І.В., третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та недоотриманої заробітної плати. Зазначив, що працював в АТ «Міжнародний резервний банк» на посаді головного юрисконсульта управління проблемних активів судового захисту  Департаменту правового забезпечення та стягнення боргів. 14.06.2022 року його було звільнено на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку із ліквідацією товариства. На порушення вимог КЗпП він не був попереджений про звільнення, йому  не була запропонована інша робота. Наказом №42/л від 11.03.2022 року йому було заборонено доступ до робочого місця, що знаходиться за адресою: м.Київ, вул.Володимирська, 46 . Наказом №80/л від 25.03.2022 року йому скасована виплата додаткової заробітної плати, внаслідок чого з 01.03.2022 року не отримав частину заробітної плати у вигляді винагороди у розмірі 20% відповідно до положення про оплату праці працівників банку.  АТ «Міжнародний резервний банк» протиправно винесений наказ про направлення його в простій з 27.04.2022 року, у зв`язку з чим він недоотримав заробітну плату.  ОСОБА_1 просив визнати незаконним та скасувати наказ від 10.06.2022 року №427/лк про звільнення; поновити на посаді головного юрисконсульта управління проблемних активів та судового захисту Департаменту правового забезпечення та стягнення боргів АТ «МР Банк»; стягнути з відповідача  середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 15.06.2022 року до дня ухвалення судового рішення; стягнути з відповідача недоотриману заробітну плату у вигляді невиплаченої винагороди у розмірі 20% за період з 01.03.2022 року по 14.06.2022 року включно в розмірі 29 018,18 грн. та частину заробітної плати (посадового окладу) у розмірі 53 454,54 грн., яка мала бути сплачена за період незаконно встановленого простою з 27.04.2022 року по 14.06.2022 року.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 18 січня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано наказ АТ «Міжнародний резервний банк» від 10.06.2022 року №427/лк «Про звільнення». Поновлено з 14.06.2022 року ОСОБА_1 на посаді головного юрисконсульта управління проблемних активів та судового захисту Департаменту правового забезпечення та стягнення боргів АТ «Міжнародний резервний банк». Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення заробітної плати за один місяць.
В позові ОСОБА_1 про стягнення недоотриманої заробітної плати - відмовлено. 
Стягнуто з АТ «Міжнародний резервний банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 992,40 грн. Стягнуто з АТ «Міжнародний резервний банк» на користь держави судовий збір в сумі 992,40 грн.
Додатковим рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 30 січня 2023 року стягнуто з АТ «Міжнародний резервний банк» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 253 898,83 грн. (сума без відрахування обов`язкових податків та платежів). Стягнуто з АТ «Міжнародний резервний банк» на користь держави судовий збір в сумі 2 538,99 грн.
Не погоджуючись із  рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 18 січня 2023 року, ОСОБА_1 та АТ «Міжнародний резервний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Міжнародний резервний банк» Луньо І.В. подали апеляційні скарги.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення про  стягнення з відповідача недоотриману заробітну плату у вигляді невиплаченої винагороди у розмірі 20% за період з 01.03.2022 року по 14.06.2022 року включно в розмірі 29 018,18 грн. та частину заробітної плати (посадового окладу) у розмірі 53 454,54 грн., яка мала бути виплачена за період незаконно встановленого простою з 27.04.2022 року по 14.06.2022 року. Посилається на з порушення норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд  не врахував, що відповідач не повідомив його про зміну істотних умов праці, не ознайомив з наказом №80 від 25.03.2022 року та наказом №2/лк від 01.04.2022 року. Суд безпідставно послався на те, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у відповідача не було необхідності повідомляти його про зміну істотних умов праці за два  місяці, оскільки положення вказаного закону не скасовують положення ст.103 КЗпП України, яка визначає, що про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни. В будь- якому випадку відповідач не мав права на скасування вказаної винагороди до ознайомлення з наказами. Вважає, що суд безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача частини заробітної плати, що яка мала бути сплачена за період незаконно встановленого простою. Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що відповідно до положень ст. 34 КЗпП обов`язковою підставою для введення простою на підприємстві є повна зупинка його роботи або роботи окремих підрозділів. АТ «Міжнародний резервний банк» не надано до суду першої інстанції доказів того, що управління проблемних активів та судового захисту Департаменту правового забезпечення та стягнення боргів  АТ «Міжнародний резервний банк» не могло здійснювати свою діяльність. З  оскаржуваного наказу убачається, що простій визначався лише для окремих працівників, зокрема, і для нього. Направлення його у простій при продовженні роботи підрозділу, де він працював, свідчить про дискримінаційний характер дій відповідача та суперечить положенням КЗпП України.
 АТ «Міжнародний резервний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Міжнародний резервний банк» Луньо І.В. просить скасувати рішення суду першої інстанції про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення  ОСОБА_1 , поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, стягнення недоотриманої заробітної плати, та відмовити у задоволені позову в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає помилковим висновок суду, що відповідач   не надано суду належних та допустимих доказів того, що всі працівники банку були обізнані з необхідністю користуватись корпоративною електронною поштою,  а позивач повідомлявся про наступне звільнення 28 березня 2022 року та 12 квітня 2022 року. Суду були надані накази, що всі працівники,  в тому числі і позивач, були обізнані з необхідністю користуватись корпоративною електронною поштою та зобов`язані це робити.  Організація роботи на умовах віддаленого доступу була заснована ще з березня 2020 року, що підтверджується  наказами №71 від 13.03.2020 «Про застосування профілактичних заходів на період коронавірусної інфекції»; №74 від 16.03.2020 «Про введення карантину на період коронавірусної інфекції»; №97 від 02.04.2020 «Про внесення змін до наказу №74 від 16.03.2020 «Про введення карантину на період коронавірусної інфекції». Департаменту інформаційних технологій банку було надано розпорядження налаштувати відділений доступ, визначений порядок документообігу в банку. Робота в дистанційному режимі була повністю врегульована та організована, обмін інформацією в банку відбувався виключно через корпоративну електронну пошту, а також особисту електронну пошту працівника. Попередження про наступне звільнення у зв`язку з ліквідацією банку направлялось працівникам банку, в тому числі і позивачу, двічі - 28 березня 2022 року та 12 квітня 2022 року однаковими для всіх без виключення працівників засобами комунікацій засобами корпоративної електронної пошти. Суд першої інстанції не врахував пояснення відповідача, що ОСОБА_1 у визначену дату звільнення з`явився до банку і це спростовує його твердження, що його нібито не допускали до приміщення банку. Він  отримав трудову книжку, розрахунок при звільненні, що свідчить про  ознайомленя з попередженням про звільнення, наказом про звільнення, з датою звільнення. Жодних претензій, заперечень позивача з цього звільнення та проведення розрахунку не було. Судом першої інстанції не взяв до уваги те, що банк ліквідовано, діяльність не ведеться, працівників було попереджено про наступне звільнення в зв`язку із ліквідацією. В банку відсутні вільні вакансії, попередня структура банку скасована, а нова структура створена виключно для цілей ліквідаційної процедури, в зв`язку із чим поновлення позивача на попередній посад не можливе.
АТ «Міжнародний резервний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Міжнародний резервний банк» Луньо І.В. подав також  апеляційну скаргу на додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 30 січня 2023 року. Просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у стягненні на користь ОСОБА_1 середньго заробітку за час вимушеного прогулу. Посилається на порушення норми процесуального права щодо збору доказів. 
 В апеляційній інстанції ОСОБА_1 і  представник відповідача підтримали апеляційні скарги та просять їх задовольнити.
Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню та просить задовольнити апеляційні скарги відповідача. 
Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції , колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, апеляційні скарги АТ «Міжнародний резервний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Міжнародний резервний банк» підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 перебував в трудових відносинах з АТ «Міжнародний резервний банк» та з 19.06.2018 року обіймав посаду головного юрисконсульта управління проблемних активів та судового захисту Департаменту правового забезпечення та стягнення боргів АТ «Міжнародний резервний банк».
На підставі рішення Правління Національного банку України від 25 лютого 2022 року № 91-рш/БТ «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Міжнародний резервний банк» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 25 лютого 2022 року № 131 «Про початок процедури ліквідації АТ «МР БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку» розпочато процедуру ліквідації АТ «Міжнародний резервний банк» строком на три роки з 25 лютого 2022 року до 24 лютого 2025 року включно.
Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з делегуванням усіх повноважень ліквідатора АТ «Міжнародний резервний банк», визначених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, призначено провідного професіонала з питань ліквідації банків відділу організації процедур ліквідації банків департаменту ліквідації банків Луньо І.В. строком на три роки з 25 лютого 2022 року до 24 лютого 2025 року включно.
Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з делегуванням усіх повноважень ліквідатора АТ «Міжнародний резервний банк» №17/л від 28.02.2022 року дозволено працівникам Банку, не задіяним безпосередньо в охороні та/або збереженні активів (майна) Банку, виконувати роботу дистанційно з 01.03.2022 року.
Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з делегуванням усіх повноважень ліквідатора АТ «Міжнародний резервний банк» №42/л від 11.03.2022 року було вирішено з дати підписання цього наказу, організацію пропускного режиму у банку та доступ до приміщень Банку виключно працівникам Банку за перепустками виключно за дозволом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Банку.
Наказом №80/л від 25.03.2022 року «Про скасування виплат додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат» у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов функціонування АТ «МР Банк» в умовах ліквідації як банківської установи, а також враховуючи Указ Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року та керуючись Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» №2136 скасовано в АТ «МР Банк» виплату додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, в тому числі доплат, надбавок, винагород та інше. Всі попередні накази про встановлення додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат вважаються такими, що втратили чинність.
Наказом №2/лк від 01.04.2022 року «Про скасування дії всіх нормативних документів Банку або їх окремих пунктів, які встановлюють додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та/або компенсаційні виплати» у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов функціонування АТ «МР Банк» в умовах ліквідації як банківської установи, а також враховуючи Указ Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року та керуючись Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» №2136 та на виконання наказу №80/л від 25.03.2022 року скасовано в АТ «МР Банк» дію всіх нормативних документів Банку (накази, розпорядження, регламенти, політики та положення, рішення Правління та інших виборних органів, договори, угоди та інше) або їх окремих пунктів, які встановлюють додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та/або компенсаційні виплати.
Наказом №9/лк від 05.04.2022 року зобов`язано всіх працівників Банку (в тому числі тим, які підпадають під дію простою або з якими призупинені трудові відносини), які не мають можливості користуватися корпоративною електронною поштою, в строк до 07.04.2022 року повідомити безпосереднім керівникам електронну адресу для зв`язку або телефон, за яким можливо зв`язуватись з працівником та надсилати важливі повідомлення (мессенджер, вайбер, телеграм - на вибір працівника).
У зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов функціонування АТ «МР Банк» в умовах ліквідації як банківської установи, а також враховуючи Указ Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року наказом №94/лк від 26.04.2022 року встановлений простій у роботі працівників АТ «МР Банк», згідно Додатку 1 та визнано простій у роботі працівників таким, що виник не з вини працівників. Згідно з п.3.1 даного наказу у період простою дозволено працівникам не перебувати за основним місцем роботи до закінчення простою. Згідно  п.5 наказу оплата простою має відбуватися в розмірі 2/3 встановленого посадового окладу.
Як вбачається з додатку 1 до Наказу № 94/лк від 26.04.2022 року, простій був встановлений і відносно головного юрисконсульта управління проблемних активів та судового захисту Департаменту правового забезпечення та стягнення боргів Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» ОСОБА_1 з 27.04.2022 року до окремого наказу.
Наказом №427/лк від 10.06.2022 року ОСОБА_1 звільнений з 14.06.2022 року з посади головного юрисконсульта управління проблемних активів та судового захисту Департаменту правового забезпечення та стягнення боргів Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» в зв`язку з ліквідацією підприємства, п.1 ст.40 КЗпП України.
Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог   ОСОБА_1 Скасував наказ АТ «Міжнародний резервний банк» від 10.06.2022 року №427/лк «Про звільнення» та поновив ОСОБА_1 з 14.06.2022 року на посаді головного юрисконсульта управління проблемних активів та судового захисту Департаменту правового забезпечення та стягнення боргів АТ «Міжнародний резервний банк», стягнув з АТ «Міжнародний резервний банк» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 253 898,83 грн. У позовних вимогах ОСОБА_1 про стягнення недоотриманої заробітної плати суд першої інстанції відмовив.
Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог  ОСОБА_1 про стягнення недоотриманої заробітної плати.
Стаття 43 Конституції України визначає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Як визначено п.2 Прикінцевих положень КЗпП України, під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану".
Указом Президента України № 64/2022 від 04.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, воєнний стан неодноразово продовжувався.
Стаття 64 Конституції України передбачає, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40,47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61,62, 63 цієї Конституції.
Отже, Конституція України надає можливість в умовах воєнного стану встановлювати окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень, зокрема, щодо прав, передбачених ст.43 Конституцією України.
24.03.2022 року набрав чинності Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Статтею 1 вказаного Закону (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) зазначено, що він визначає особливості трудових відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану". На період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом.
Частиною 3 статті 32 КЗпП України (в редакції станом на 25.03.2022 року та 14.04.2022 року) передбачена можливість зміни істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.
Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу (ч.4 ст.32 КЗпП України).
Частина 4 статті 97 КЗпП України визначає, що власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.
В той же час, стаття 103 КЗпП України визначає, що про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни.
Статтею 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що у період дії воєнного стану норми частини третьої статті 32 Кодексу законів про працю України та інших законів України щодо повідомлення працівника про зміну істотних умов праці не застосовуються.
Скасування виплати додаткової заробітної плати позивачу та оголошення простою відбулося на підставі наказу №80/л від 25.03.2022 року «Про скасування виплат додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат», наказу №2/лк від 01.04.2022 року «Про скасування дії всіх нормативних документів Банку або їх окремих пунктів, які встановлюють додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та/або компенсаційні виплати» та наказу №94/лк від 26.04.2022 року «Про встановлення простою». Видання даних наказів було обумовлено початком процедури ліквідації АТ «МР Банк», відсутністю організаційних та технічних умов функціонування АТ «МР Банк» в умовах ліквідації як банківської установи, а також введенням на всій території України воєнного стану на підставі Указу Президента України №64/2022  від 24.02.2022 року. Доступ до приміщення  банку був обмеженим, у зв`язку з чим ОСОБА_1 фактично не виходив на роботу, що він і не спростовував. 
Позивач ОСОБА_1 своє право на отримання додаткової заробітної плати винагороди у розмірі 20% обґрунтовував Положенням про оплату праці працівників АТ «Сбербанк», яке затверджене рішенням правління АТ «Сбербанк» (протокол засідання правління від 27.01.2021 року №6). 
Проте вказане Положення   було скасоване наказом №2/лк від 01.04.2022 року «Про скасування дії всіх нормативних документів Банку або їх окремих пунктів, які встановлюють додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та/або компенсаційні виплати».
Окремо накази №80/л від 25.03.2022 року «Про скасування виплат додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат», №2/лк від 01.04.2022 року «Про скасування дії всіх нормативних документів Банку або їх окремих пунктів, які встановлюють додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та/або компенсаційні виплати»  та №94/лк від 26.04.2022 року «Про встановлення простою» ОСОБА_1   не оскаржував. Відтак, у суду відсутні підстави вважати їх такими, що прийняті з порушенням чинного законодавства. 
Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив посилання ОСОБА_1 на те, що у АТ «МР Банк» не відбулось жодних змін і організації виробництва і праці, які б могли бути підставою для скасування виплати додаткової заробітної плати позивачу та встановлення для нього простою, відмовивши у задоволенні вимог про стягнення з відповідача недоотриманої заробітної плати у вигляді невиплаченої винагороди у розмірі 20%  в розмірі 29 018,18 грн. та частини заробітної плати, що повинна була бути сплачена за період простою у розмірі 53 454,54 грн.
Разом з тим, колегія суддів не може погодитися із висновками суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Відповідно до п.1 частини 1 статті 40 КЗпП України  трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку  змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Статтею 49-2 КЗпП України визначено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.
Позивач ОСОБА_1 наголошував на тому, що не отримував попередження про звільнення у зв`язку з ліквідацією банку, а також йому не були запропоновані вакантні посади.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач  не був повідомлений про звільнення та вважав, що надані відповідачем скріншоти направлення листа від 12.04.2022 року на електронну адресу ОСОБА_1 не свідчать про персональне попередження позивача про наступне звільнення. На думку суду Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Банку не була позбавлена можливості направити аналогічне попередження на поштову адресу позивача, яка міститься в його особовій справі. Наданий відповідачем звіт по VРN (25.02.2022-15.06.2022) не є доказом ознайомлення ОСОБА_1 з попередженням про звільнення, оскільки неможливо встановити, що саме  позивач користувався вказаною електронною поштою. Відповідачем не доведено, що всі працівники банку були обізнані з необхідністю користуватись корпоративною електронною поштою. Не надано доказів, що така пошта є єдиним способом спілкування всіх працівників Банку.
Вказані висновки суду першої інстанції не відповідають матеріалам справи.
Організація роботи в умовах віддаленого доступу у АТ «Міжнародний резервний банк» була запроваджена з березня 2020 року, що підтверджувалось наказами №71 від 13.03.2020 «Про застосування профілактичних заходів на період коронавірусної інфекції»; №74 від 16.03.2020 «Про введення карантину на період коронавірусної інфекції»; №97 від 02.04.2020 «Про внесення змін до наказу №74 від 16.03.2020 «Про введення карантину на період коронавірусної інфекції», якими дозволялось працівникам працювати вдома.  Департаменту інформаційних технологій банку було надано розпорядження налаштувати відділений доступ, визначено порядок документообігу в банку. Обмін інформацією в банку відбувався виключно на умовах обміну повідомленнями корпоративною електронною поштою, особистою електронною поштою працівника, що не спростовувався і сам позивач.
На підставі рішення Правління Національного банку України від 25 лютого 2022 року № 91-рш/БТ «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Міжнародний резервний банк» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 25 лютого 2022 року № 131 «Про початок процедури ліквідації АТ «МР БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку» розпочато процедуру ліквідації АТ «Міжнародний резервний банк» строком на три роки з 25 лютого 2022 року до 24 лютого 2025 року включно.
Відповідно до наказу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з делегуванням усіх повноважень ліквідатора АТ «Міжнародний резервний банк» №17/л від 28.02.2022 року дозволено працівникам Банку, не задіяним безпосередньо в охороні та/або збереженні активів (майна) Банку, виконувати роботу дистанційно з 01.03.2022 року. Наказано керівникам структурних підрозділів до кінця робочого дня 01 березня 2022 року надати на адресу начальника Відділу діловодства та архівної роботи Управління справами  засобами електронної (корпоративної банківської) пошти перелік співробітників, які виконують роботу дистанційно, керівникам структурних підрозділів - надавати щодня до 10:00 на адресу начальника Відділу діловодства та архівної роботи Управління справами зведену інформацію про життя і здоров`я підлеглих співробітників (а.с. 38 т. 1).
Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Міжнародний резервний банк» №42/л від 11.03.2022 року передбачена організація пропускного режиму у банку та доступ до приміщень Банку виключно працівникам Банку за перепустками виключно за дозволом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Банку; керівникам структурних підрозділів до кінця робочого дня 14 березня 2022 року надати на адресу начальника Відділу діловодства та архівної роботи Управління справами  засобами електронної (корпоративної банківської) пошти перелік співробітників, які виконують роботу дистанційно (а.с. 39 т. 1).
Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Міжнародний резервний банк» №9/лк від 05.04.2022 року всім працівникам Банку (в тому числі тим, які підпадають під дію простою або з якими призупинені трудові відносини), які не мають можливості користуватися корпоративною електронною поштою, в строк до 07.04.2022 року повідомити безпосереднім керівникам електронну адресу для зв`язку або телефон, за яким можливо зв`язуватись з працівником та надсилати важливі повідомлення (мессенджер, вайбер, телеграм - на вибір працівника); керівникам структурних підрозділів банку 07 квітня 2022 року організувати передачу своїх контактних даних та даних підпорядкованого персоналу  до Управління по роботі  з персоналом; всім працівникам банку (в тому числі, які підпадають під дію простою або з якими призупинені трудові відносини), щоденно переглядати пошту або надані контакти месенджери на наявність повідомлень, наказів та/або розпоряджень, які стосуються працівника особисто та /або надіслані інформативно по АТ «МР Банк». (а.с. 40 т. 1).
 28 березня 2022 року та 12 квітня 2022 року департаментом ліквідації АТ «Міжнародний резервний банк» на електронну корпоративну банківську адресу ОСОБА_1 - o.yahodka@irbank.ua  направлялися повідомлення про наступне звільнення. У повідомленні зазначено, що на підставі рішення Правління Національного банку України від 25 лютого 2022 року № 91-рш/БТ «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Міжнародний резервний банк» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 25 лютого 2022 року № 131 розпочато процедуру ліквідації АТ «Міжнародний резервний банк» з 25 лютого 2022 року. ОСОБА_1 попереджено про наступне звільнення із займаної ним посади та повідомлено про відсутність можливості переведення на іншу посаду у зв`язку з ліквідацією АТ «МР Банк».  Роз`яснено право на звернення до  Центру зайнятості за місцем реєстрації для вирішення питання про працевлаштування (а.с. 59-60 т. 1).
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що з кінця лютого 2022 року знав про початок ліквідації банку. Його безпосередній керівник ОСОБА_2 повідомляла, що певні працівники банку зможуть працювати в умовах ліквідаційної процедури, яка буде тривати до трьох років. Він сподівався, що він буде продовжувати працювати в банку, оскільки його посада потрібна при ліквідаційній процедурі. У зв`язку ліквідацією його звільнили, а ОСОБА_2 залишилися працювати у банку. Він мав доступ до корпоративної пошти, читав повідомлення в ній вибірково, але лише ті, які стосувалися  безпосередньо його та направлялися  від безпосереднього керівника. Позивач ОСОБА_1 визнає, що повідомлення про наступне звільнення відповідач направляв на його корпоративну електронну адресу, але заперечує факт його отримання.
Колегія суддів враховує, що у направленому на електронну корпоративну банківську адресу ОСОБА_1 - o.yahodka@irbank.ua  повідомленні була зазначена тема -  «Попередження про наступне вивільнення з посади у зв`язку з ліквідацією АТ «МР Банк».  Відтак, вказаний електронний лист стосувався безпосередньо  ОСОБА_1 (а.с. 59-60 т. 1). Направлення на електронну адресу повідомлень про наступне вивільнення з переліком вакансії для виконання робіт, пов`язаних із процедурою ліквідації АТ «МР Банк» із роз`ясненням які дії треба вчинити для працевлаштування на вказані посади також підтверджується звітом по  VРN (25.02.2022-15.06.2022) (а.с. 62-67 т. 1).
Також з матеріалів справи вбачається, що повідомлення про наступне вивільнення у зв`язку з ліквідацією АТ «МР Банк» направлялося ОСОБА_1 за допомогою месенджера  (а.с. 61 т. 1).
Позивач ОСОБА_1 в умовах дистанційної роботи банку мав доступ і був зобов`язаний користуватися корпоративною банківською поштою як основним засобом комунікації та документообігу у АТ «МР Банк»  у зв`язку з запровадженою процедурою ліквідації банку та через введення воєнного стану. 
Будучи обізнаним про ліквідацію банку з лютого 2022 року, позивач не заперечує факт направлення йому відповідачем повідомлення на наступне звільнення. Твердження ОСОБА_1 про неотримання ним такого повідомлення суд розцінює як недобросовісну поведінку позивача. 
Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку  про наявність підстав для поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Відповідно, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 січня 2023 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 30 січня 2023 року підлягає скасуванню в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про скасування наказу про звільнення, поновлення  на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 січня 2023 рокузалишити без задоволення.
Апеляційні скарги Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» Луньо Іллі Вікторовича на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 січня 2023 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 30 січня 2023 року задовольнити.
Скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 січня 2023 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 30 січня 2023 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про скасування наказу про звільнення, поновлення  на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу й ухвалити нове рішення.
Відмовити в задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 про скасування наказу про звільнення, поновлення  на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
 
Повне судове рішення складено 12 травня 2023 року. 

Суддя-доповідач                                                 Шебуєва В.А.
 
          Судді                                                           Матвієнко Ю.О.
 
                                                                              Крижанівська Г.В.