Ухвала    
15 травня 2022 року
м. Київ
справа № 759/3100/20
провадження № 61-6271ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання безпідставним факту набуття і збереження грошових коштів та стягнення коштів, як безпідставно отриманих,
ВСТАНОВИВ:
У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до 
 ОСОБА_2 про визнання безпідставним факту набуття і збереження грошових коштів та стягнення коштів, як безпідставно отриманих, у розмірі 
2 000 000 грн, 3% річних за період з 12 грудня 2019 року по 12 лютого 
2020 року у розмірі 10 336,85 грн, пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за період з 12 грудня 2019 року по 12 лютого 2020 року у розмірі 44 811,06 грн. 
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 19 жовтня 
2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Додатковим рішенням Святошинського районного суду м. Києва 
від 18 листопада 2021 року заяву адвоката Нагорного О. В. в інтересах ОСОБА_2 задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000 грн.
Постановою Київського апеляційного суду від 25 січня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2021 року та додаткове рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18 листопада 2021 року - без змін.
У квітні 2023 ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 січня 2022 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
Відповідно до вимог частини третьої статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 
1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 
2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.
Оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції ухвалено 25 січня 
2022 року, повний текст складено 03 лютого 2022 року. 
28 квітня 2023 року заявником подано касаційну скаргу на зазначене судове рішення. 
В обґрунтування пропуску строку касаційного оскарження зазначає, що 
24 квітня 2023 року він дізнався про постанову суду апеляційної інстанції з Єдиного державного реєстру судових рішень. З 24 лютого 2022 року по березень 2022 року займався влаштуванням сім`ї за кордоном, потім відновленням пошкодженого житла у м. Ірпінь, проте доказів, що підтверджують вказане не надав.
Разом з цим, заявник звернувся до суду касаційної інстанції через один рік і три місяці з моменту ухвалення постанови суду апеляційної інстанції.
Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь 
у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.
Сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.
Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.
У справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2015 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справа «Рябих проти Росії» ).
Колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано більш ніж через один рік після ухвалення постанови Київського апеляційного суду від 25 січня 
2022 року, підстави, якими заявник обґрунтовує поважність причин пропуску процесуального строку, встановленого законом, носять суб`єктивний характер, не пов`язані із діями чи бездіяльністю суду, не вказують на наявність обставин непереборної сили.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.
Керуючись статтями 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду 
м. Києва від 19 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання безпідставним факту набуття і збереження грошових коштів та стягнення коштів, як безпідставно отриманих відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                     С. Ф. Хопта
 
        Є. В. Синельников
 
        В. В. Шипович