ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 р. 	Справа № 480/4524/22	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Кононенко З.О.,
Суддів: Калиновського В.А. ,  Мінаєвої О.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.12.2022, головуючий суддя І інстанції: С.М. Глазько, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 23.12.23  по справі № 480/4524/22
за позовом     ОСОБА_1  
до    Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області            
про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до   Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якій просив суд:
- визнати неправомірним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 04.01.2022 №184250007242 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до спеціального стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугою років період роботи в Шосткинській центральній районній лікарні на посаді медбрат, фельдшер-лаборант з 14.03.1994 по 12.10.1999; в санаторїї-профілакторії «Мрія» на посаді медбрата масажу з 13.10.1999 по 02.01.2003; в Державному підприємстві Шосткинський завод «Імпульс», відокремлений структурний підрозділ санаторію - профілакторій «Лісний» на посаді брат медичний з масажу з 19.04.2003 по 23.12.2021;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити пенсію за вислугу років у відповідності до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з дня звернення з заявою про призначення пенсії, тобто з 28 грудня 2021 року, провести нарахування та здійснити виплату призначеної пенсії.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що в грудні 2021 року він звернувся до регіонального відділення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (м. Шостка) із заявою про призначення пенсії за вислугою років. Розглянувши вказану заяву, відповідач  відмовив у призначенні пенсії, зазначивши про відсутність відповідного стажу. З вказаним рішенням позивач не погоджується, оскільки наявність відповідного стажу підтверджується як записами трудової книжки, так і відповідними довідками. У зв`язку з викладеним, позивач просить задовольнити позовні вимоги.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 23.12.2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 04.01.2022 №184250007242 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за вислугою років у відповідності до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" період роботи: з 14.03.1994 по 12.10.1999 в Шосткинській центральній районній лікарні; з 13.10.1999 по 02.01.2003 в санаторії-профілакторії «Мрія»; з 19.04.2003 по 23.12.2021 в Державному підприємстві Шосткинський завод «Імпульс», відокремлений структурний підрозділ санаторію - профілакторію «Лісний».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1   від 28.12.2021 про призначення пенсії за вислугу років у відповідності до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 №2-р/2019, висновків суду, викладених у даному рішенні та прийняти рішення по суті заяви від 28.12.2021.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області суму судового збору в розмірі 992,40 грн. 
У задоволенні інших вимог - відмовлено.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Так, відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що страховий стаж позивача складає 30 років 10 місяців. Позивач просить зарахувати до спеціального стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугою років такі періоди роботи: з 14.03.1994 по 12.10.1999 в Шостинській центральній районній лікарні на посаді медбрат, фельдшер-лаборант;           з 13.10.1999 по 02.01.2003 в санаторії-профілакторії «Мрія» на посаді медбрата масажу; з 19.04.2003 по 23.12.2021 в ДП Шостинський завод «Імпульс», відокремлений структурний підрозділ санаторію-профілакторію «Лісний» на посаді брат медичний з массажу.
Згідно з Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 до зазначеного переліку належать: лікарняні заклади, лікувально- профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанеп ід служби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри: лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад).
На переконання представника відповідача посади на яких працював позивач не передбачені Довідником кваліфікаційних характеристик професій, затверджених Міністерством охорони здоров`я № 117 від 29.03.2002, отже стаж роботи за вислугу років у позивача відсутній.
Позивач скористався своїм правом та надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , 28.12.2021 звернувся до регіонального відділення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (м. Шостка) із заявою про призначення пенсії за вислугою років, для розгляду якої відповідно до пункту 4.2 Порядку № 22-1 за принципом екстериторіальності автоматично визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.
Розглянувши вказану заяву, відповідач прийняв оскаржуване рішення від 04.01.2022 №184250007242 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років.
У мотивувальній частині вказаного рішення відповідач зазначив наступне:
«Відповідно статті 55 п. «е» Закону України «Про пенсійне забезпечення» та розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення пенсії за вислугу років мають працівники освіти незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається кабінетом Міністрів України від 04.11.1993 року № 909, станом на 10 жовтня 2017 року - не менше 26 років га 6 місяців.
Страховий стаж особи становить 30 років 10 місяців, в тому числі стаж роботи за вислугу років відсутній.
Результати розгляду документів, доданих до заяви:
за доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди;
за доданими документами до пільгового стажу не зараховано періоди, оскільки відповідно до Довідника кваліфікаційних характеристик професій, затверджених Міністерством охорони здоров`я № 117 від 29.03.2002 посади на яких працював заявник відсутні.
Додатковий коментар: Враховуючи зазначене, вирішено: відмовити в призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» та розділу XV Закону України “Про загальнообов`язкове державно пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи, який дає право на вислугу років. Працює.».
Позивач, не погоджуючись з вказаним рішенням, звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що приймаючи оскаржуване рішення відповідач протиправно не зарахував до стажу роботи позивача, що дає право на призначення пенсії за вислугою років у відповідності до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" вищевказані періоди та протиправно зробив висновок про відсутність у позивача відповідного стажу, оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову з наступних підстав.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років» (далі Закон №1788).
Відповідно до ст. 51 зазначеного Закону №1788 пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких приводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, який дає право на пенсію за віком.
У відповідності ст.52 вказаного Закону  №1788 право на пенсію по вислузі років мають «працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до  пункту "е"  статті 55».
Відповідно до п. «е» ч.1 ст.55 Закону №1788, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати:
працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати:
з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців;
з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років;
з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців;
з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років;
з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців;
з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років;
з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців;
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення:
55 років - які народилися з 1 січня 1971 року.
Рішенням Конституційного Суду України від 04.06.2019 №2-р/2019 визнані  такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII.
Положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Статтею 152 Конституції України встановлено, закони,  інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Отже, п. "е"  ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення"  в редакції зі змінами, внесеними  законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України"  від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, втратили чинність 04.06.2019.
З урахуванням викладеного, п. «е» ч.1 ст.55 Закону №1788 діє в наступній редакції: працівники   освіти,  охорони  здоров`я  та  соціального забезпечення  незалежно  від  віку за наявності спеціального стажу роботи   за   переліком,   що   затверджується   у  порядку,  який визначається  Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: 
з 1  квітня  2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; 
з 1  квітня  2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; 
з 1  квітня  2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; 
з 1  квітня  2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; 
з 1  квітня  2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; 
з 1  квітня  2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; 
з 1  квітня  2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; 
з 1  квітня  2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; 
з 1 квітня  2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; 
з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.
Отже, колегія суддів зазначає, що відмовляючи позивачу у призначенні пенсії, відповідач зазначив, що право на призначення пенсії за вислугу років мають працівники освіти незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається кабінетом Міністрів України від 04.11.1993 № 909, станом на 10 жовтня 2017 року - не менше 26 років та 6 місяців.
Розділ 2 Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, який затверджений постановою Кабінетів міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 (у редакції, що діяла на момент прийняття оскаржуваного рішення), включає в себе найменування закладів і установ, а саме: Лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри. Також у вказаному розділі визначенні посади у вище вказаних закладах робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, а саме: лікарі  та  середній  медичний персонал (незалежно від найменування посад).
Колегія суддів наголошує, що відповідач не заперечує, що місце роботи позивача відноситься до відповідної медичної установи, визначеної розділом 2 Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, який затверджений постановою Кабінетів міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909.
Водночас, єдиною підставою для відмови викладеній в оскаржуваному рішенні є те, що до пільгового стажу не зараховані спірні періоди роботи позивача, оскільки відповідно до Довідника кваліфікаційних характеристик професій затверджених Міністерством охорони здоров`я № 117 від 29.03.2002 посади на яких працював заявник відсутні.
Аналізуючи вказані доводи відповідача з фактичними обставинами справи, суд зазначає наступне.
З матеріалів справи, колегією суддів встановлено, що відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_1 , позивач у період з 01.09.1990 по 02.03.1994 навчався у Шосткинському медичному училищі.
Відповідно до диплома молодшого спеціаліста НОМЕР_2 від 02.03.1994, позивач в Шосткинському медичному училищі отримав кваліфікацію «фельдшер» та закінчив повний курс зі спеціальності «лікувальна справа» (а.с.13).
Також відповідно до записів у вищевказаній трудовій книжці позивач працював:
- з 14.03.1994 в Шосткинський центральній районній лікарні на посаді «медбрат анестезіологічного відділення»;
- з 02.05.1999 в Шосткинський центральній районній лікарні переведений на посаду «фельдшер лаборант клінічної лабораторії»;
- з 12.10.1999 звільнений з Шосткинської центральної районної лікарні за згодою сторін; 
- з 13.10.1999 в санаторії-профілакторії «Мрія» на посаді медбрата масажу;
- 02.01.2003 звільнений у зв`язку з ліквідацією санаторію-профілакторію «Мрія»;
- з 19.04.2003 переведений на посаду брата медичного по масажу в санаторії - профілакторії «Лісний» (наказ №6 від 19.04.2003); 
- з 01.03.2016 переведений сестрою медичною з масажу відокремленого структурного підрозділу санаторію-профілакторію «Лісний» (наказ 261к від 25.02.2016)
- 01.06.2019 переведений сестрою медичною з масажу позаміського закладу оздоровлення та відпочинку «Лісний» (наказ №780к від 21.05.2019); 
- з 01.09.2019 переведений сестрою медичною з масажу відокремленого структурного підрозділу санаторію-профілакторію «Лісний» (наказ №1386к від 27.08.2019); 
- з 01.09.2020 професійну назву робіт перейменовано на «Брат медичний з масажу» відокремленого структурного підрозділу санаторію-профілакторію «Лісний» (наказ №1168к від 01.09.2020); 
- з 01.06.2021 переведений братом медичним з масажу позаміського закладу оздоровлення та відпочинку «Лісний» (наказ №684к від 31.05.2021); 
- з 01.09.2021 переведений братом медичним з масажу відокремленого структурного підрозділу санаторію-профілакторію «Лісний» (наказ від 25.08.2021). 
Відповідно до довідки, виданої КП «Шосткинська центральна районна лікарня» №73 від 13.12.2021, позивач у період з 14.03.1994 по 12.10.1999 працював повний робочий день за професією, посадою «медбрат, фельдшер - лаборант» та вказаний період зараховується до стажу роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до пункту «е» ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (а.с.14). 
Також, відповідно до довідки, виданої ДП «Шосткинський завод «Імпульс» від 23.12.2021 №667, позивач працював: з 19.04.2003 (наказ від 19.09.2003 № 6) братом медичним з масажу відокремленого структурного підрозділу санаторію - профілакторію «Лісний»; з 01.03.2016 (наказ від 25.02.2016 № 261к) сестрою медичною з масажу відокремленого структурного підрозділу санаторію - профілакторію «Лісний»; з 01.09.2020 (наказ від 01.09.2020 № 1168к) братом медичним з масажу відокремленого структурного підрозділу санаторію - профілакторію «Лісний» працює по теперішній час. Зазначені періоди зараховуються до стажу роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до пункту „е” ст. 55 Закону України „Пре пенсійне забезпечення” (а.с.15).
Також колегія суддів звертає увагу, що відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, зазначив, що відповідно до Довідника кваліфікаційних характеристик професій затверджених Міністерством охорони здоров`я №117 від 29.03.2002, посади на яких працював заявник, відсутні.
Разом з тим, як встановлено судом, посада «сестра медична з масажу» (працював з 01.03.2016 до 01.09.2020) та посада «фельдшер-лаборант» (працював  з 02.05.1999 до 12.10.1999) містяться у розділі №32 та №48 Довіднику кваліфікаційних характеристик професій затверджених Міністерством охорони здоров`я №117 від 29.03.2002, а тому відповідач протиправно вказав про їх відсутність.
Щодо перебування позивача на посадах «медбрат анестезіологічного відділення» та «брат медичний з масажу», колегія суддів зазначає, що Довідник кваліфікаційних характеристик професій, який затверджений наказом Міністерством охорони здоров`я №117 від 29.03.2002 на який посилається відповідач, був прийнятий тільки у 2002 році, тоді як предметом спору є періоди стажу роботи позивача з 1993 року.
Слід зазначити, що наказом Міністерства охорони здоров`я від 10.04.2019 №805 «Про внесення змін до Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників. Випуск 78 «Охорона здоров`я»», відповідно до Закону України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», підпункту 6 пункту 4 Положення про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 267, наказано: 1. У тексті Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників. Випуск 78 «Охорона здоров`я», затвердженого та впровадженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 29 березня 2002 року № 117 (зі змінами), слова «сестра медична» та «медична сестра» в усіх відмінках замінити словами «сестра медична/брат медичний» та «медична сестра/медичний брат» у відповідних відмінках; слова «санітарка» замінити на «санітар/санітарка» у відповідних відмінках; назву посади «сестра-господиня» замінити на «працівник з господарської діяльності закладу охорони здоров`я» у відповідних відмінках; слова «акушерка» замінити на «акушер/акушерка» у відповідних відмінках.
Дослідивши матеріали справи, аналізуючи наведені норми, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо обґрунтованості позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до стажу роботи позивача, що дає право на призначення пенсії за вислугою років у відповідності до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" період роботи позивача: з 14.03.1994 по 12.10.1999 в Шосткинській центральній районній лікарні; з 13.10.1999 по 02.01.2003 в санаторії-профілакторії «Мрія»; з 19.04.2003 по 23.12.2021 в Державному підприємстві Шосткинський завод «Імпульс», відокремлений структурний підрозділ санаторію - профілакторію «Лісний».
Таким чином, приймаючи оскаржуване рішення відповідач протиправно не зарахував до стажу роботи позивача, що дає право на призначення пенсії за вислугою років у відповідності до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" вищевказані періоди та протиправно зробив висновок про відсутність у позивача відповідного стажу, оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо вимоги про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за вислугу років у відповідності до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з дня звернення із заявою про призначення пенсії, тобто з 28 грудня 2021 року, провести нарахування та здійснити виплату призначеної пенсії, колегія суддів зазначає наступне.
Статтями 80-85 Закону України “Про пенсійне забезпечення” у процедурі забезпечення громадян пенсіями прямо передбачені такі механізми як призначення пенсії та виплата пенсії. Ці ж самі механізми згадані законодавцем і у приписах ст.ст.44-47 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. 
Відповідно до ч.5 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. 
Процедура подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" додатково деталізована нормами Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (надалі за текстом - Порядок №22-1).
Згідно з п.4.3 розділу IV Порядку №22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління.
Отже, правова категорія “призначення пенсії” використовується законодавцем у розумінні прийняття територіальним органом Пенсійного фонду України письмового рішення (як індивідуального акту) з приводу визнання за особою суб`єктивного права на одержання грошових платежів у галузі соціального страхування із визначенням розміру регулярного платежу у межах календарного місяця. А тому виданий ПФУ індивідуальний акт з приводу призначення пенсії одночасно охоплює як владне управлінське волевиявлення стосовно правової підстави пенсії, так і владне управське волевиявлення стосовно грошового виміру пенсії.
Відповідно до ч.1 ст. 58 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду. 
Згідно з п.4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Саме органи пенсійного фонду визначають правильність та повноту наданих документів для призначення (перерахунку) пенсії.
Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення, перерахунку пенсій громадянам. Рішення про призначення пенсії приймається органом Пенсійного фонду і право на призначення пенсії є його виключними повноваженнями, втручання у яке не відповідатиме завданням адміністративного судочинства.
Відповідно до п. 5 ст. 45 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня отримання їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що для повного та ефективного захисту порушених прав позивача необхідно зобов`язати відповідача, який прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу, повторно розглянути заяву від 28.12.2021 про призначення пенсії за вислугу років у відповідності до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 №2-р/2019, висновків суду, викладених у даному рішенні та прийняти рішення по суті заяви від 28.12.2021.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано частково задовольнив адміністративний позов.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Колегія суддів вважає, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.12.2022 року по справі № 480/4524/22 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.
Рішення  Сумського окружного адміністративного суду від 23.12.2022 по справі № 480/4524/22 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.О. Кононенко 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.А. Калиновський    О.М. Мінаєва