Справа № 454/2638/22                         Головуючий у 1 інстанції: Фарина Л.Ю. 
Провадження № 22-ц/811/3047/22                 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

        03 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого судді – Шандри М.М.
суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у місті Львові без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Сокальського суду Львівської області від 27 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання,
ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив ухвалити рішення про стягнення з відповідачки на його користь аліменти в розмірі 1/5 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до закінчення ним навчання, але не пізніше досягнення 23-ох років.
На обґрунтування позову зазначив, що відповідачка у справі є його матір`ю. Він навчається на факультеті електроніки та комп`ютерних технологій Львівського Національного університету ім.І.Франка, денної платної форми навчання, яке закінчує у червні 2025 року. Відповідачка матеріальної допомоги на його утримання не надає, однак працює на ПрАТ «Шахта «Надія», тому має змогу надавати кошти на утримання сина. На підстав наведеного просив позов задовольнити.
Рішенням Сокальського суду Львівської області від 27.10.2022 позовні вимоги задоволено.
Ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/5 частини всіх видів її доходу щомісячно, починаючи з 19.09.2022 і до закінчення сином навчання, але не пізніше досягнення ним двадцяти трьох років.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1500 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 992 грн 40 коп. судового збору.
Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що вона не в змозі сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина у визначеному судом розмірі, оскільки є особою з інвалідністю ІІІ групи, потребує постійного лікування у ендокринолога та терапевта та перебуває на 29 тижні вагітності. Крім цього вважає, що стягнуті витрати на правову допомогу у розмірі 1500 грн є завищеними та необґрунтованими. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення з неї на користь позивача аліментів у розмірі 1/8 частини всіх видів її доходу щомісячно.
Згідно ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити з таких підстав.
Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не повністю відповідає.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачка у справі – ОСОБА_1 є матір`ю позивача у справі ОСОБА_2  ІНФОРМАЦІЯ_1 ,що підтверджується копією свідоцтва про народження.
Згідно довідки № 189 від 02.09.2022 ОСОБА_2 є студентом другого курсу денної форми навчання факультету електроніки та комп`ютерних технологій Львівського Національного університету ім. І.Франка. Термін закінчення навчання – червень 2025 року.
Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 199 CК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Враховуючи, що син відповідачки ОСОБА_2  є повнолітнім та не досяг 23 років, навчається на денній формі навчання, що позбавляє його можливості працевлаштуватися та отримувати певний дохід, він є таким, що потребує матеріальної допомоги. Відповідач є працездатною особою, отримує дохід та може утримувати повнолітню сина. 
Відтак, районний суд прийшов до правильного висновку про наявність підстав для стягнення аліментів на утримання повнолітньої сина відповідача.
Однак, визначаючи розмір аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачка у справі є особою з інвалідністю ІІІ групи та на час розгляду справи є вагітною, а також сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дочки.
Відтак, з урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зменшити визначений судом розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідачки на користь повнолітнього сина, до 1/8 частини всіх видів доходу відповідачки щомісячно і до закінчення дитиною навчання, але не більш як до досягнення нею 23-х річного віку.
Крім цього колегія суддів звертає увагу, щообов`язок утримувати дітей, в тому числі і повнолітніх, які продовжують навчання, виникає в обох батьків.
Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити його.
Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, рішення суду слід змінити та стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/8 частини всіх видів її доходу щомісячно, починаючи з 19.09.2022 і до закінчення сином навчання, але не пізніше досягнення ним двадцяти трьох років.
Колегія суддів вважає, що рішення суду в частині стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1500 грн слід скасувати, оскільки позивачем не подано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги, що є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.
Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави 992 грн 40 коп. судового збору слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 
ПОСТАНОВИЛА:
       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
       Рішення Сокальського суду Львівської області від 27 жовтня 2022 року змінити в частині визначення розміру стягуваних аліментів.
       Стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/8 частини всіх видів її доходу щомісячно, починаючи з 19.09.2022 і до закінчення сином навчання, але не пізніше досягнення ним двадцяти трьох років.
       Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1500 грн витрат на професійну правничу допомогу скасувати.
       В решті рішення суду залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

       Повний текст постанови складено: 05.05.2023

Головуючий 
       
Судді