ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5010/23 Справа № 206/2485/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сухоруков А. О. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року                                                                м. Дніпро
       Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого - судді Барильської А.П., 
суддів: Зайцевої С.А., Максюти Ж.І.,
       за участю секретаря - Усик А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційну скаргу 
представника ОСОБА_1 - адвоката Довгополої Олени Олексіївни, 
               
на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1  до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, Дніпровської міської ради, третя особа - Комунальне підприємство "Жилсервіс-5" Дніпровської міської ради про визнання наймачем квартири та внесення змін до договору найму і особового рахунку, -  

ВСТАНОВИЛА: 

       У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, Дніпровської міської ради, третя особа: Комунальне підприємство "Жилсервіс-5" Дніпровської міської ради, про визнання її наймачем квартири та внесення змін до договору найму і особового рахунку, в обґрунтування якого посилалася на те, що дідусь позивачки ОСОБА_2 отримав ордер № 5095 від 23 березня 1970 року, виданий на родину з 4-ох осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , для вселення у квартиру АДРЕСА_1 . Після свого народження позивач проживала у зазначеній квартирі, як онука ОСОБА_2 та була зареєстрована за цією адресою 28 вересня 2006 року та в подальшому змінила прізвище на ОСОБА_1 , а потім на ОСОБА_1 . Разом з нею також мешкали за зазначеною адресою і її сини від першого шлюбу з ОСОБА_8 - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а потім і другий чоловік ОСОБА_11 та їх син ОСОБА_12 .
За спірною адресою, станом на 2017 рік, після смерті дідуся ОСОБА_2 , фактично проживали в квартирі ОСОБА_1 , її чоловік ОСОБА_11 та її неповнолітні діти - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , а також були зареєстровані її рідна тітка по матері ОСОБА_13 , яка померла у 2010 році, - ОСОБА_5 та її донька ОСОБА_15 , однак останні з 2016 року виїхали фактично мешкати до іншого житла та зареєструвались за іншою адресою 28 серпня 2020 року, знявшись з реєстраційного обліку за спірною адресою 18 серпня 2020 року. 
       Того ж дня ОСОБА_5 та ОСОБА_15 підписали договір-розписку з ОСОБА_1 про добровільне зняття з реєстраційного обліку за спірною адресою, отримання грошової компенсації за житло у сумі 3600 доларів США та набуття ОСОБА_1 статусу квартиронаймача, що, на думку позивача, є згодою наймача ОСОБА_5 , яка такий статус набула за рішенням виконкому Самарської районної у місті Дніпропетровську ради від 16 квітня 2010 року за №123, після смерті батька ОСОБА_2 та її рідної сестри ОСОБА_17 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на набуття ОСОБА_1 статусу наймача спірної квартири, яка перебуває у комунальній власності.
       За для приведення договору найму квартири, укладеному з ОСОБА_5 , у відповідність, ОСОБА_1 звернулась до Дніпровської міської ради з відповідною заявою та пакетом документів, на що 02 лютого 2021 року листом Департаменту житлового господарства ДМР їй повідомлено про відсутність правових підстав для підготовки проекту рішення щодо зміни договору найму та особового рахунку на її ім`я.
       Позивач як сама, так і за допомогою адвокатських запитів, 24 жовтня 2021 року та 29 грудня 2021 року подавала заяву про долучення до пакету документів підтвердження родинних зв`язків з ОСОБА_5 до Департаменту житлового господарства, однак рішення про зміну договору найму або повернення пакету документів на адресу позивача відповідачем здійснено не було, як і не було відповідей від ДМР на адвокатські запити щодо поставленого питання, що стало підставою для звернення її до суду.
       Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2023 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено з підстав неналежного відповідача у справі. (а.с.169-174).
       Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Довгополу О.О. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог з підстав ненадання уваги судом першої інстанції тому факту, що саме Дніпровська міська рада є власником комунального житла, а виконком ДМР, як її виконавчий орган, ухвалює лише відповідні рішення, якого у даних правовідносинах не виносилось. На думку апелянта, виконавчий комітет Дніпровської міської ради не може бути наразі відповідачем у справі, оскільки Департамент житлового господарства ДМР, як підконтрольний ДМР орган, який наділений певними повноваженнями органа місцевого самоврядування, яким є ДМР, займається питання прийняття, розгляду повноти та належності документів, що подавались позивачем на розгляд.
       Також зазначила, що судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки факту наявності у позивача права на набуття статусу наймача спірної квартири, враховуючи всі обставини справи.
       У відзиві на апеляційну скаргу Дніпровська міська рада вважає, що рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
       Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
       Як встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_5 від батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, № 00028967096, виданого 18 грудня 2020 року (а.с. 75).
       23 березня 1970 року ОСОБА_2 було видано ордер №5095 на право зайняття 3-х кімнатної квартири, площею 42,7 кв.м у квартирі АДРЕСА_1 , зі складом сім`ї: ОСОБА_2 - основний квартиронаймач, ОСОБА_3 - дружина, ОСОБА_4 - син, ОСОБА_5 - донька (а.с. 8).
       Інша донька родини ОСОБА_2 — ОСОБА_17 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, № 00027999135, виданого 01 жовтня 2020 року (а.с. 14).
       Відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію щлюбу №00028967833 від 18 грудня 2020 року, донька родини ОСОБА_2 - ОСОБА_5 змінила прізвище на « ОСОБА_5 » у зв`язку із укладанням 28 лютого 1987 року шлюбу, актовий запис №80 (а.с. 74).
       Від батьків ОСОБА_21 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась донька ОСОБА_15 , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, № 00029794891, виданого 03 березня 2021 року (а.с. 76).
        23 квітня 1988 року донька родини ОСОБА_2 - ОСОБА_17 уклала шлюб з ОСОБА_22 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 23 квітня 1988 року, внаслідок чого змінила прізвище на « ОСОБА_17 » (а.с. 13).
       У родини ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_6 народилась донька ОСОБА_1 , що підтверджується копією витягу свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 17 листопада 1988 року, актовий запис №2557 (а.с. 61), яка 01 липня 2006 року уклала шлюб з ОСОБА_8 та взяла прізвище " ОСОБА_1 ", що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого 01 липня 2006 року Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №199 (а.с. 62).
       У цьому шлюбі у ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_7 народився син ОСОБА_10 , що узгоджується з інформацією у довідці про реєстрацію місця проживання особи від 18 грудня 2020 року за №4294 (а.с.65), та син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується з наданим у копії свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданим 06 грудня 2011 року Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.66).
       15 вересня 2017 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_11 , та змінила прізвище на « ОСОБА_1 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 , виданого 15 вересня 2017 року Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №294 (а.с. 63).
       У цьому шлюбі у ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_9 народився син ОСОБА_12 , про що підтвенрджується актовим записом №1692 та 25 листопада 2017 року Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_6 (а.с. 69).
        ОСОБА_17 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 19 квітня 2010 року складено відповідний актовий запис № 312, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 , виданого 19 квітня 2010 року Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с. 11).
       Рішенням виконавчого комітету Самарської районної у місті Дніпропетровську раді №123 від 16 квітня 2010 року, за заявою ОСОБА_5 від 09 квітня 2010 року, вирішено Комунальному виробничому житловому ремонтно-експлуатаційному підприємству Самарського району переукласти договір найму на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 59,2 кв. м., у зв`язку зі смертю наймача ОСОБА_2 на доньку ОСОБА_5 зі складом сім`ї 6 осіб: ОСОБА_15 - донька, ОСОБА_3 - мати, ОСОБА_17 - сестра, ОСОБА_1 - племінниця, ОСОБА_10 - син племінниці (а.с. 9-10).
        ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_10 , про що 07 червня 2010 року складено відповідний актовий запис № 509, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 , виданого повторно 01 вересня 2020 року Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с. 12).
       Згідно з відомостями у довідці №4826 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої 10 грудня 2021 року, за адресою: АДРЕСА_1 до складу зареєстрованих входять: наймач ОСОБА_5 (зареєстрована 23 лютого 2010 року та знята з реєстрації 18 серпня 2020 року), ОСОБА_1 (племінниця, зареєстрована 28 вересня 2006 року), ОСОБА_10 (онук, зареєстрований 21 листопада 2006 року), ОСОБА_9 (онук, зареєстрований 18 лютого 2019 року), та ОСОБА_12 (онук, зареєстрований 11.07.2017 року) (а.с. 28).На підтвердження проживання у зазначеній квартирі позивачем надано копії квитанцій про сплату комунальних послуг (а.с. 80-89); копії договорів, щодо надання комунальних послуг (а.с. 90-96).
       Відповіддю Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради № 3/16-42 від 02 люттого 2021 року, ОСОБА_1 повідомлено про відсутність у пакеті документів із заявою про надання дозволу на зміну умов договору найму займаного неприватизованого житлового приміщення відомостей про реєстрацію місця проживання наймача та її доньки та відсутність документів на підтвердження родинних відносин ОСОБА_1 з наймачем квартири ОСОБА_5 (а.с. 30).
       На запит адвоката Довгополої Олени Олексіївни від комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради надійшла відповідь №1206 від 22 жовтня 2021 року, згідно якої житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться на балансі підприємства з 01 листопада 2020 року (а.с. 79).
       25 жовтня 2021 року адвокатом Довгополою Оленою Олексіївною, яка діяла в інетересах ОСОБА_1 , на адресу Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради направлено повторну заяву з додатками з проханням підготувати проект рішення про зміну умов договору найму щодо спірної квартири (а.с. 31-35), враховуючи, що за відомостями Іларіонівської селищної ради, наданих на адвокатський запит №197/01-23 від 01 листопада 2021 року, ОСОБА_5 та її донька ОСОБА_15 проживають та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_4 , що 02 листопада 2021 року направлена на адресу Департаменту житлового господарства Дніпровської міської (а.с. 40-44).
       Згідно відповіді директора Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради позивачеві повідомлено, що станом на 11 листопада 2021 року заява та пакет документів на зміну умов договору найму займаного неприватизованого жилого приміщення до департаменту не надходило (а.с. 45), на виправлення чого 28 грудня 2021 року адвокатом Довгополою Оленою Олексіївною на адресу Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради направлено повторну заяву з додатками з проханням розглянути надані документи та підготувати проект рішення про зміну умов договору найму щодо спірної квартири (а.с. 46-48).
        Також адвокатом Довгополою О.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на адресу Дніпровської міської ради направлялись адвокатські запити з приводу з`ясування результату розгляду заяв ОСОБА_1 (а.с. 49-57), однак відповідей ані від Департаменту житлового господарства ДМР, ані від Дніпровської міської ради ОСОБА_1 як і її представник не отримали.
       Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1  виходив з того, що позов пред`явлений до неналежних відповідачів, тоді як 23 квітня 2019 року виконавчим комітетом Дніпровської міської ради ухвалено рішення «Про затвердження порядку надання виконавчим комітетом Дніпровської міської ради дозволу на зміну умов договору найму займаного неприватизованого приміщення», який регламентує питання надання виконавчим комітетом Дніпровської міської ради дозволу наймодавцю житлово-експлуатаційній організації, на балансі якої перебуває житловий фонд комунальної власності територіальної громади міста, на зміну умов договору найму займаного неприватизованого жилого приміщення шляхом прийняття виконавчим комітетом відповідного рішення.
       З таким висновком колегія суддів погодитись не може, враховуючи наступне.
       Кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду (стаття 47 Конституції України).
       Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження (частина друга статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні").
       Фізична особа незалежно від наявності зареєстрованого місця проживання (місця реєстрації) має можливість на здійснення своїх прав та інтересів (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 листопада 2021 року в справі № 761/40889/20 (провадження № 61-14588св21).
       Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина перша та друга статті 5 ЦПК України).
       Цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.
       Повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку (частина перша та друга статті 106 ЖК).
       Відсутність вмотивованої відмови виконавчого органу місцевого самоврядування, в контексті положень статті 106 ЖК, не позбавляє права особи звернутися за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права до суду, та не є підставою для залишення позову без задоволення.
       Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 січня 2018 року в справі № 686/15695/15-ц (провадження № 61-344св18).
       Для визнання наймачем на підставі статті 106 ЖК іншого члена сім`ї необхідно щоб попередній член сім`ї мав правовий статус "наймача"( постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року в справі № 682/933/16-ц (провадження № 61-3248св18).
       У постанові Верховного Суду України від 11 липня 2012 року у справі № 6-60цс12 зроблено висновок, що у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (частини перша та друга статті 64 ЖК УРСР). Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (стаття 65 ЖК УРСР). Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання.
       При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
       У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 червня 2022 року в справі № 754/14628/17 (провадження № 61-10210св21) зазначено, що "при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що статті 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.
       Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11 липня 2012 року № 6-60цс12, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (частини перша та друга статті 64 ЖК України). Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (частина друга статті 65 ЖК України).
       Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання.
       Оскільки відповідно до вимог закону вселення та проживання в квартирі може бути здійснено лише у встановленому порядку, членом сім`ї наймача, в розумінні частини другої статті 64 ЖК України, може бути визнано лише осіб, які вселилися у встановленому порядку та на відповідній правовій підставі постійно проживають в квартирі разом з наймачем.
       Відповідно до частини другої статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
       Колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 , яка зареєстрована і проживає у спірній квартирі, при цьому таке її право ані ОСОБА_5 , ані відповідачі у справі не оскаржують, враховуючи ще і те, що наймач ОСОБА_5 тривалий час за спірною адресою не проживає, має інше зареєстроване у встановленому порядку місце проживання та письмово, що не спростовано відповідачами, погодилась про перехід від неї до ОСОБА_1 статусу наймача у спірній квартирі, має право на зміну договору найму замість попереднього наймача ОСОБА_5 ..
       З наведеного колегія суддів вважає, що, надаючи Департаменту житлового господарства ДМР пакет документів, який разом із доповненням до нього відповідав вимогам, зазначеним відповідачем у листі від 02 лютого 2021 року, на зміну договору найму та особового рахунку, ОСОБА_1 у повній мірі використала своє право набуття статусу наймача у квартирі, в якій вона проживає з народження та зареєстрована за спірною адресою, однак відповідачі усіляко ухиляються від розгляду її заяви, чим порушують її конституційні права.
       Даним обставинам судом першої інстанції належної правової оцінки надано не було, як і не було враховано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
       У справі, що переглядається, суд першої інстанції не врахував, що фізична особа незалежно від наявності зареєстрованого місця проживання (місця реєстрації) має можливість на здійснення своїх прав та інтересів; відсутність вмотивованої відмови виконавчого органу місцевого самоврядування, в контексті положень статті 106 ЖК, не позбавляє права особи звернутися за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права до суду, та не є підставою для залишення позову без задоволення; наявність у ОСОБА_1 права користування спірною квартирою, яке ніким не оспорюється, а тому її порушені права підлягають захисту. 
       Зазначене прямо узгоджується і з доводами представника апелянта, з якими колегія суддів повністю погоджується, як і погоджується з тим, що відповідачі у цій справі - Департамент житлового господарства ДМР та Дніпровська міська рада є належними відповідачами.
       Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).
       Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
       Суд першої інстанції в судовому засіданні за клопотанням представника позивача 20 грудня 2022 року, тобто до ухвалення рішення по суті справи, залучив співвідповідачем Дніпровську міську раду, яку позивач вірно вважала належним відповідачем у справі, а рішення у цій справі безпосередньо впливає на права та інтереси Департаменту житлового господарства ДМР, як підпорядкованого ДМР органу з прийому та розгляду таких заяв та пакету документів, що стосуються, зокрема, комунального житла, та який не надав ОСОБА_1 вмотивованої відмови у розробці проекту рішення щодо зміни умов договору та особового рахунку у комунальній квартирі, що судом першої інстанції не враховано при ухваленні рішення у справі.
       У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 червня 2022 року в справі № 461/1517/19 (провадження № 61-5038св21) зазначено, що: "пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Подібний висновок висловлено Великою Палати Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року в справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18). 
       Однак, відповідно до статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради (частина п`ята статті 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").
       Квартира АДРЕСА_1 знаходиться у власності територіальної громади м.Дніпра, інтереси якої представляє Дніпровська міська рада як представницький орган місцевого самоврядування, який наділений правом приймати від її імені рішення, здійснювати від її імені та в її інтересах функції і повноваження органу місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, з огляду на що міська рада у справах з відповідним предметом позову є належним відповідачем, а відмова у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 є необґрунтованою, безпідставною та такою, що не ґрунтується на вимогах діючого законодавства.
       Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові 16 листопада 2022 року у справі № 932/3942/20. 
       Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм процесуального та матеріального права. 
       З огляду на викладене та враховуючи, що судом першої інстанції порушено норми як матеріального, так і процесуального права, що є підставою для застосування норм ст. 376 ЦПК України, належить дійти висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення про повне задоволення позовних вимог.
       Згідно ст. 141 ЦПК України з  Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 2481 грн. (992.40грн.+ 1488.60 грн.).
       Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Довгополої Олени Олексіївни - задовольнити. 
Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2023 року - скасувати.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, Дніпровської міської ради, третя особа - Комунальне підприємство "Жилсервіс-5" Дніпровської міської ради про визнання наймачем квартири та внесення змін до договору найму і особового рахунку - задовольнити.
Визнати ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 , наймачем квартири АДРЕСА_5 за раніше укладеним договором найму замість попереднього наймача ОСОБА_5 , змінивши договір найму квартири АДРЕСА_1 та особовий рахунок НОМЕР_10 на наймача ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір 2481 грн..
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складений 09 червня 2023 року.

Головуючий:                                                         А.П.Барильська 

Судді:                                                                 С.А.Зайцева                        
                                                                        Ж.І.Максюта