ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

24 квітня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 340/4331/22	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Бишевської Н.А. (доповідач),
                               суддів:  Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,     
розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро 
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 січня 2023 року
у справі № 340/4331/22
за позовом ОСОБА_1 
до Військової частини НОМЕР_1 
про визнання протиправним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:
19 вересня 2022 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просив скасувати наказ № 218 від 08.08.2022 «Про результати проведення службового розслідування за фактом відкритої відмови офіцерів військової частини НОМЕР_1 від виконання наказу командира».
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 січня 2023 року у справі № 340/4331/22 у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу - відмовлено.
Судом встановлено, що позивач відмовився від виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 стосовно висування до батальйону району оборони, чим порушив норми Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, оскільки виконання завдань визначених у бойовому розпорядженні командира батальйону № 5 ДСК від 24.05.2022 відповідали його обов`язкам, як офіцера та полягали у веденні бойових дій при здійсненні відсічі збройної агресії російської федерації у складі батальйону. Судом зазначено, що чинний Статут внутрішньої служби Збройних Сил України визначає, що наказ може бути усним. Суд звернув увагу, що при проведенні службового розслідування, у позивача   відібрано пояснення 07.06.2022, при цьому жодних документів, які б підтверджували факт отримання позивачем побутових травм, ним надано не було. Також, судом встановлено, що військова частина НОМЕР_1 правомірно залучена до виконання завдань у складі Операції об`єднаних сил. Відтак, суд дійшов висновку про те, що під час розгляду справи, належними та допустимими доказами було в повному обсязі доведено наявність дисциплінарного проступку у діях позивача, а саме неналежне виконання військовослужбовцем своїх функціональних обов`язків.
Не погодившись з рішенням суду,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, згідно якої   просить скасувати рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 січня 2023 року у справі № 340/4331/22, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
Скаржник вказує, що його не ознайомлено із наказом про пересування до іншого місця дислокації ані усно, ані письмово. Зазначає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про необхідність підтвердження саме позивачем факту травмування, оскільки фіксація факту травмування визначена приписами наказу Міністерства оборони України від 27 жовтня 2021 року №332, однак службове розслідування по факту нещасного випадку не проводилося. Вказує, що свідком факту травмування є майор ОСОБА_2 , а підтвердження травмування міститься в поясненнях ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які подані позивачем до матеріалів справи.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, та зазначає:
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 07.06.2022 надійшов рапорт заступника начальника штабу майора ОСОБА_14 №994 про те, що 25.05.2022, перебуваючи у пункті збору особового складу батальйону, що розташований в районі станції депо АДРЕСА_3 офіцери військової частини НОМЕР_1 : старший лейтенант ОСОБА_5 - Заступник начальника штабу, лейтенант ОСОБА_6 - офіцер групи цивільно-військового співробітництва та молодший лейтенант ОСОБА_1 - начальник групи планування штабу, відкрито відмовились виконувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 стосовно висування до батальйонного району оборони, що розташований неподалік АДРЕСА_2, після чого 26.05.2022 року з особистою стрілецькою зброєю повернулись до тимчасового розташування військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 . Згодом зброю та боєприпаси вказані військовослужбовці передали начальнику служби РАО.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської частини) від 07.06.2022 №90, за фактом вчинення військовослужбовцями діянь із ознаками правопорушення, передбаченого ст.429, ч. 4 ст. 402 та ч. 4 ст. 408 призначено службове розслідування, за невиконання обов`язків служби у бойовій обстановці, а саме самовільне залишення поля бою під час бою, з метою, запобігання іншим порушенням, наступних військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 усунено від виконання службових обов`язків на період службового розслідування: капітана ОСОБА_7 , начальника групи розвідки штабу; старшого лейтенанта ОСОБА_5 , заступника начальника штабу; лейтенанта ОСОБА_6 , офіцера групи цивільно-військового співробітництва; молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , начальника групи планування штабу.
У ході службового розслідування встановлено, що відповідно до бойового розпорядження командира НОМЕР_2 окремого батальйону ТрО НОМЕР_3 обр №5ДСК від 24.05.2022, особовий склад штабу та управління батальйону перебував у розпорядженні командира батальйону для його використання за призначенням у батальйонному районі оборони та міг залучатись до ведення бойових дій відповідно до усних наказів командира.
В ході службового розслідування, відібрано пояснення у позивача, який зазначив, що того вечора рухаючись територією Депо м. Лисичанськ, випадково впав до каналізаційного люку та пошкодив голову та спину, у зв`язку з чим відчув різке погіршення самопочуття.
З огляду на вказані обставини позивач зазначив, що не в змозі висуватись до батальйонного району оборони та виконувати бойові завдання за призначенням, на що заступник командира батальйону майор ОСОБА_8 наказав йому зранку 26.05.2022 повернутись до тимчасового розташування військової частини у АДРЕСА_4, що він і зробив. 
Опитаний з даного приводу заступник командира батальйону майор ОСОБА_8 підтвердив хронологію вказаного перебігу подій однак зауважив, що увечері 25.05.2022 року особисто доводив старшому лейтенанту ОСОБА_9 , лейтенанту ОСОБА_10 та молодшому лейтенанту ОСОБА_11 наказ командира військової частини НОМЕР_1 стосовно висування до батальйонного району оборони у АДРЕСА_2, на що останні відмовились, мотивуючи свої дії скаргами на погіршення самопочуття.
За результатами службового розслідування складено акт службового розслідування за фактом відкритої відмови офіцерів військової частини НОМЕР_1 від виконання наказу командира від 07.08.2022.
Матеріали службового розслідування, результати якого оформлені актом службового розслідування від 07.08.2022, містять письмові пояснення позивача.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 08.08.2022 № 218/ДСК «Про результати проведення службового розслідування за фактом відкритої відмови офіцерів військової частини НОМЕР_1 від виконання наказу командира», зокрема наказано, у зв`язку із недостатністю влади для притягнення до дисциплінарної відповідальності, офіцеру відділу планування лейтенанту ОСОБА_13 - за грубе порушення вимог ст. 82 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-ХГУ (Начальник служби бригади (окремого батальйону) в мирний і воєнний час відповідає за відповідний вид забезпечення бригади цією службою; за підготовку підрозділів бригади (окремого батальйону) відповідно до своєї спеціальності; за забезпечення бригади (окремого батальйону) озброєнням, бойовою та іншою технікою і матеріальними засобами зі своєї служби, їх правильне використання та утримання в порядку і справності; за бойову та мобілізаційну готовність, бойову підготовку, виховання, військову дисципліну і морально-психологічний стан особового складу, підпорядкованих підрозділів і служби; за додержання правил охорони довкілля підпорядкованими підрозділами на об`єктах служби, їх пожежну безпеку і санітарний стан; за стан навчально-матеріальної бази відповідно до своєї спеціальності), відкриту відмову від виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 стосовно висування до батальйонного району оборони, підготувати клопотання до командира військової частини НОМЕР_1 щодо накладення молодшому лейтенанту ОСОБА_11 , Начальнику групи планування та капітану ОСОБА_15, Начальнику групи розвідки штабу дисциплінарного стягнення, передбаченого пунктом «ґ» ст. 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV - «Попередження про неповну службову відповідність». Із моменту винесення даного наказу, припинити усунення від виконання службових обов`язків даним військовослужбовцям у зв`язку із завершенням службового розслідування.
Не погодившись з наказом військової частини НОМЕР_1 від 08.08.2022 № 218/ДСК в частині накладення дисциплінарного стягнення, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. 
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, та залишаючи його без змін,  колегія суддів виходить із такого.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ).
Так, за приписами ст.ст. 1, 2 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків (частина третя статті 5 Дисциплінарного статуту ЗСУ).
Згідно з частиною першою статті 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Наведені норми Дисциплінарного статуту ЗСУ дають підстави дійти висновку, що суть дисциплінарного правопорушення полягає у невиконанні чи неналежному виконанні військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушенні військової дисципліни чи громадського порядку.
Відповідно до вимоги статті 86 Дисциплінарного статуту ЗСУ якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.
Згідно з приписами статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:
а) зауваження;
б) догана;
в) сувора догана;
г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти);
ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби);
д) пониження в посаді;
е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);
є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу);
ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Таким чином, для притягнення до дисциплінарної відповідальності, достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення та невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.
Апеляційним судом досліджено, що за результатами проведення службового розслідування позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у зв`язку з порушенням вимог статті 82 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, що проявилося у неналежному виконанні його функціональних обов`язків та відмові від виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 стосовно висування до батальйонного району оборони.
Зі змісту акту проведення службового розслідування за фактом відкритої відмови офіцерів військової частини НОМЕР_1 від виконання наказу командира, затвердженого 07.08.2022 року командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_12 , апеляційним судом встановлено, що заступник командира батальйону майор ОСОБА_8 увечері 25.05.2022 особисто довів зокрема молодшому лейтенанту ОСОБА_11 наказ командира військової частини НОМЕР_1 стосовно висування до батальйонного району оборони у АДРЕСА_5, на що позивач відмовився, мотивуючи свої дії скаргами на погіршення самопочуття.
Вищевказане підтверджується наявними в матеріалах справи поясненнями заступника командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_8 від 25.07.2022 року.
Згідно положень ст. 35 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІУ, накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. 
Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, в тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.
Наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.
Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, Статут внутрішньої служби Збройних Сил України визначає можливість віддання наказу усно.
Натомість, зі змісту пояснень позивача від 07.06.2022 року вбачається, що позивач чітко та безпосередньо не зазначив, що його не   ознайомлено 25.05.2022 із усним наказом командира військової частини НОМЕР_1 про висування до батальйонного району оборони у АДРЕСА_5.
В свою чергу, матеріали справи не містять доказів, які б поза розумним сумнівом підтвердили відсутність ознайомлення позивача 25.05.2022 із наказом командира військової частини НОМЕР_1 про висування до батальйонного району оборони у АДРЕСА_5.
Відтак, колегія суддів відхиляє доводи скаржника про те, що його не було ознайомлено із наказом про пересування до іншого місця дислокації.
Стосовно доводів скаржника про факт травмування.
Так, документом, який визначає порядок проведення службових розслідувань за фактом травмування особового складу є Інструкція про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України затверджена Наказом Міністерства оборони України від 27 жовтня 2021 року № 332 (далі Інструкція №332).
Відповідно до п. 1. Розділу І Інструкції №332, ця Інструкція визначає процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту (у тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовці), отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті зі встановленням зв`язку з виконанням обов`язків військової служби і аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, Державній спеціальній службі транспорту (далі - військові частини).
Згідно п. 1. Розділу II Інструкції №332, розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання ним обов`язків військової служби, унаслідок чого зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема, від одержання ним поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострого професійного захворювання і гострого професійного отруєння, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, отримання інших ушкоджень унаслідок аварії, пожежі стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, комахами, іншими представниками флори і фауни (далі -нещасні випадки), які призвели до звільнення від виконання обов`язків військової служби військовослужбовця на один день і більше, а також у випадку смерті військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби.
Відповідно до приписів п. 1-5 Розділу V Інструкції №332 у разі настання нещасних випадків, зазначених у пункті 1 розділу II та пункті 1 розділу III цієї Інструкції, що сталися в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил, свідок або військовослужбовець, який виявив нещасний випадок, повинен негайно надати потерпілому військовослужбовцю домедичну допомогу, а за можливості - екстрену медичну допомогу і за потреби вжити всіх можливих заходів щодо евакуації потерпілого військовослужбовця до військового або найближчого закладу охорони здоров`я та повідомити найближчого за місцезнаходженням старшого командира (начальника), у безпосередньому або в прямому підпорядкуванні якого на час настання нещасного випадку перебував потерпілий військовослужбовець.
Командир (начальник), який отримав повідомлення про нещасний випадок, першочергово зобов`язаний:
негайно після прибуття на місце нещасного випадку організувати надання потерпілому військовослужбовцю домедичної допомоги, а за можливості - невідкладної (екстреної) медичної допомоги та за потреби - його евакуацію до закладу охорони здоров`я у разі, якщо ці заходи не були здійснені свідком нещасного випадку або військовослужбовцем, який його виявив;
оглянути та обстежити місце нещасного випадку, за наявності необхідних засобів здійснити його фото- або відеофіксацію;
опитати прямих та опосередкованих свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб, отримати від них письмові пояснення;
скласти ескіз або схему місця, де стався нещасний випадок;
отримати за можливості письмові пояснення військовослужбовців, витяги з наказів або їх копії та інші документи, що підтверджують виконання потерпілим військовослужбовцем під час настання нещасного випадку обов`язків військової служби.
Командир (начальник), який отримав повідомлення про нещасний випадок, після вжиття ним першочергових заходів, зазначених у пункті 2 цього розділу, складає, особисто підписує рапорт та за можливості негайно надсилає (надає) його разом з зібраними ним безпосередньо на місці нещасного випадку матеріалами (пояснення, ескізи, схеми та інші документи) командиру військової частини, у складі якої на дату настання нещасного випадку проходив службу потерпілий військовослужбовець.
У рапорті зазначаються:
дата і час настання нещасного випадку;
стислий опис та характеристика місця нещасного випадку;
відомості про потерпілого військовослужбовця: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), число, місяць та рік народження;
стислий опис обставин та ймовірних причин нещасного випадку;
вид, характер та локалізація травми або поранення, що отримав потерпілий від нещасного випадку військовослужбовець;
відомості про свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб;
інформація про обсяг домедичної допомоги або невідкладної (екстреної) медичної допомоги, наданої безпосередньо на місці нещасного випадку;
заклад охорони здоров`я, у який евакуйовано потерпілого військовослужбовця;
час та дата складення рапорту, посада, військове звання, підпис, власне ім`я прізвище командира (начальника), який склав рапорт.
Командир військової частини після отримання рапорту зобов`язаний організувати проведення розслідування та його документальне оформлення згідно з вимогами цієї Інструкції.
Комісія з розслідування після розгляду та вивчення інформації, що міститься в первинному рапорті та наданих разом з ним документах, оформлює акт за формою НВ-2 та у разі, якщо випадок за висновком комісії визнано таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, складає акт за формою НВ-3.
Як правильно дослідив суд першої інстанції, при проведенні службового розслідування позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували факт нещасного випадку, зокрема отримання позивачем побутових травм. Крім того, такі докази до суду також не подано.
Колегія суддів критично оцінює доводи скаржника про те, що підтвердження факту травмування скаржника міститься в поясненнях ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які подано позивачем до матеріалів справи, оскільки ці особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень.
Натомість, матеріали справи не містять достатніх доказів, які б у своїй сукупності надали змогу поза розумним сумнівом підтвердили факт настання нещасного випадку щодо позивача, зокрема отримання позивачем побутових травм.
Відтак, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи скаржника про те, що під час службового розслідування не враховано факт отримання позивачем побутової травми.
З цих підстав, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належними та допустимими доказами було в повному обсязі доведено наявність дисциплінарного проступку у діях позивача, а саме неналежне виконання військовослужбовцем своїх функціональних обов`язків.
В свою чергу, позивачем не спростовано висновки службового розслідування.
Таким чином, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.          
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Підсумовуючи, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права.
Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 січня 2023 року у справі № 340/4331/22 - залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 січня 2023 року у справі № 340/4331/22 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.ст.328,329 КАС України. 
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко