УХВАЛА

09 червня 2023 року 
м. Київ

справа № 140/6737/22
адміністративне провадження № К/990/19384/23 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Усенко Є.А., розглянувши матеріали касаційної скарги Виробничо-комерційного приватного підприємства «Агропромтехцентр» на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26.12.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.04.2023 у справі № 140/6737/22 за адміністративним позовом Виробничо-комерційного приватного підприємства (ВКПП) «Агропромтехцентр» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 
УСТАНОВИВ:
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 26.12.2022, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.04.2023, у задоволенні позову ВКПП «Агропромтехцентр» до ГУ ДПС про визнання протиправними та скасування  податкових повідомлень-рішень від 15.06.2022 № 0016360703 (форма В1), яким встановлено завищення суми бюджетного відшкодування на 8014,00 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 801,40 грн; від 15.06.2022 № 0016380703 (форма В4), яким встановлено завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 609 419,00 грн, відмовлено.
24.05.2023 ВКПП «Агропромтехцентр» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на вищевказані судові рішення, в якій підставою касаційного оскарження зазначило пункт 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій  норм підпункту 5 пункту 4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21, абзацу другого пункту 78.2 статті 78 Податкового кодексу України за відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування цих норм у подібних правовідносинах.
Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС є зазначення у касаційній скарзі норми матеріального (та/чи процесуального) права, яку неправильно застосовано (порушено) судом апеляційної інстанції, висновок щодо застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; як, на думку відповідача, така норма повинна застосовуватися.
У касаційній скарзі позивач зазначає, що наразі немає висновку Верховного Суду щодо таких питань: 1) чи має право контролюючий орган в межах документальної позапланової виїзної перевірки, призначеної з підстав, визначених підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, перевіряти не лише показники податкової декларації, в якій заявлено суму бюджетного відшкодування,  а і показники попередніх декларацій, заявлені звітні періоди яких не відображені у декларації, що перевіряється; 2) чи поширюється заборона, передбачена абзацом другим пункту 78.2 статті 78 Податкового кодексу України, на випадок проведення документальних перевірок після камеральних.
У касаційній скарзі позивач одночасно зазначає, що судовою практикою підтверджується, що заборона проведення документальних позапланових перевірок є актуальною, якщо питання, які є предметом такої перевірки, були охоплені під час будь-яких попередніх перевірок. На підтвердження свого доводу позивач посилається, зокрема, на постанови Верховного Суду від 14.01.2020 у справі №802/4212/14-а, від 05.09.2019 у справі №808/9132/13-а, від 05.07.2022 у справі №804/6708/15, від 04.09.2020 у справі №820/6236/16, від 03.04.2020 у справі №815/3614/15, від 21.02.2019 у справі №804/7023/16, в яких зроблено висновок, що забороняється проводити документальні позапланові перевірки (в постановах відповідно до предмета позову в зазначених справах йдеться про документальні позапланові перевірки, призначені з підстав, встановлених  підпунктами 78.1.1, 78.1.4, 78.1.8, 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України) у разі, якщо питання, що є предметом такої перевірки, були охоплені під час попередніх перевірок платника податків. 
Таким чином, позивач сам вказує на наявність висновку Верховного Суду щодо застосування норм, які, як стверджує позивач, суди попередніх інстанцій застосували неправильно, що виключає підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС. Доводячи про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, позивач посилається на те, що висновок в зазначених вище постановах Верховний Суд зробив без конкретизації виду попередніх перевірок, що, однак, лежить у площині  сприйняття змісту постанов Верховного Суду. 
Позивач не зазначає, що суди попередніх інстанцій не врахували висновок Верховного Суду щодо виключення з питань, з яких призначена перевірка, тих питань, які були охоплені під час попередніх перевірок платника податків. 
Щодо доводу позивача про відсутність висновку Верховного Суду з питання, чи має право контролюючий орган в межах документальної позапланової виїзної перевірки, призначеної з підстав, визначених підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, перевіряти не лише показники податкової декларації, в якій заявлено суму бюджетного відшкодування,  а і показники попередніх декларацій, заявлені звітні періоди яких не відображені у декларації, що перевіряється, то такий довід фактично охоплюється доводом про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми абзацу другого пункту 78.2 статті 78 Податкового кодексу України.
Так, суди першої та апеляційної інстанцій визнали правомірним проведення ГУ ДПС  документальної позапланової перевірки ВКПП «Агропромтехцентр» за липень - листопад 2021 року (здійснення операцій з придбання товарів та послуг за цей період вплинуло на формування показників, відображених в декларації з податку на додану вартість  за листопад 2021 року) з огляду на те, що вказаний період був охоплений попередніми камеральними перевірками, а не документальним. У зв`язку з цим, відповідач не досліджував будь-яких первинних документів, без чого, однак,  зробити висновок про підтвердження задекларованої суми бюджетного відшкодування неможливо. 
Вимога норми абзацу першого пункту 4 частини другої статті 330 КАС щодо зазначення у касаційній скарзі підстави (підстав) касаційного оскарження не обмежується вимогою щодо формального зазначення відповідного пункту частини четвертої статті 328 КАС, а стосується наявності (існування) відповідної підстави касаційного оскарження. Таке тлумачення норми абзацу першого пункту 4 частини другої статті 330 КАС підтверджується положеннями частини першої статті 328 КАС щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у випадках, передбачених КАС.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим  Кодексом підстави для оскарження судового рішення у касаційному порядку. 
Враховуючи наведене вище, касаційна скарга Виробничо-комерційного приватного підприємства «Агропромтехцентр» підлягає поверненню як така, що не містить підстави касаційного оскарження судових рішень у цій справі.
Керуючись пунктом 4 частини другої статті 330, пунктом 4 частини п`ятої статті 332, статтею 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Виробничо-комерційного приватного підприємства «Агропромтехцентр» на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26.12.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.04.2023  повернути.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. 
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя	Є.А. Усенко