Ухвала    
Іменем України
27 квітня 2023 року
м. Київ
справа № 296/781/23
провадження № 61-5883ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І.,              Коломієць Г. В.,
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 01 лютого 2023 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 13 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Житомирської обласної ради про зміну формулювання причини звільнення,
ВСТАНОВИВ:
У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним вище позовом, у якому просив зобов`язати відповідача змінити в розпорядженні №550-К 
від 29 грудня 2022 року причин звільнення його з посади заступника керуючого справами, начальника управління юридичної та кадрової роботи виконавчого апарату Житомирської обласної ради із звільнення за статтею 
38 КЗпП України за власним бажанням на звільнення із вказаної вище посади за пунктом 1 статті 40 КЗпП України - «звільнення за скороченням штатів».
Позов мотивований тим, що 29 грудня 2022 року Житомирською обласною радою прийнято розпорядження за №550-К про звільнення позивача з 01 січня 2023 року з посади заступника керуючого справами, начальника управління юридичної та кадрової роботи виконавчого апарату Житомирської обласної ради на підставі статті 38 КЗпП України. Посилаючись на те, що зазначене розпорядження є незаконним, оскільки заяви про звільнення за 
статтею 38 КЗпП України позивачем не подавалась, а у поданій позивачем заяві від 28 грудня 2022 року обґрунтовано підстави звільнення на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України, позивач звернувся до суду загальної юрисдикції із вказаним цивільним позовом.
Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 01 лютого 
2023 року, залишеною без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 13 березня 2023 року, відмовлено у відкритті провадження у справі №296/781/23 за позовом ОСОБА_1 до Житомирської обласної ради про зміну формулювання причини звільнення.
Роз`яснено позивачу, що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду.
Ухвала суду першої інстанції, з висновками якої погодився апеляційний суд, мотивована тим, що правовідносини, які виникли між сторонами у справі, 
є адміністративно-правовими, а тому справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.
У квітні 2023 року ОСОБА_1 , із застосуванням засобів поштового зв`язку, звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 01 лютого 2023 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 13 березня 2023 року, 
в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Перевіривши доводи касаційної скарги та дослідивши зміст оскаржуваних рішень, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга 
є необґрунтованою, а наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень.
Згідно зі статтею 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають 
у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають 
у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба є діяльністю на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
Публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин одна щодо іншої не є рівноправними, і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншій стороні певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо. Ці функції суб`єкт владних повноважень повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір. Так, до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник, зокрема між двома суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта, 
а останній, відповідно, зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.
Подібні правові висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17, провадження 
№ 12-58гс18 та від 21 серпня 2019 року у справі № 362/5657/17, провадження № 14-331цс19.
Предметом спору в цій справі є зміна формулювання причини звільнення позивача з посади публічної служби, а саме з посади заступника керуючого справами, начальника управління юридичної та кадрової роботи виконавчого апарату Житомирської обласної ради.
Відповідно пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Із підпунктів 1,2 Розділу І Положення про управління юридичної та кадрової роботи виконавчого апарату Житомирської обласної ради, що затверджене Розпорядженням голови Житомирської обласної ради від 13 червня 2016 року № 50, вбачається, що вказане управління є структурним підрозділом виконавчого апарату обласної ради та підпорядковується безпосередньо голові обласної ради.
Заступник керуючого справами, начальник управління юридичної та кадрової роботи здійснює безпосереднє керівництво управлінням, підпорядковується голові обласної ради, призначається і звільняється з посади головою обласної ради в порядку, передбаченому законодавством про службу в органах місцевого самоврядування. На посаду заступника керуючого справами, начальника управління юридичної та кадрової роботи виконавчого апарату обласної ради призначається особа з вищою юридичною освітою за освітньо-кваліфікаційним рівнем магістра або спеціаліста зі стажем роботи за фахом на державній службі чи службі в органах місцевого самоврядування або за фахом на підприємстві не менше п`яти років (підпункти 1,3 Розділу ІІІ Положення про управління юридичної та кадрової роботи виконавчого апарату Житомирської обласної ради).
З урахуванням вищевикладеного, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій стосовно того, що позивач обіймав посаду заступника керуючого справами, начальника управління юридичної та кадрової роботи виконавчого апарату Житомирської обласної ради, що, відповідно, відноситься до публічної служби, яка здійснюється у органі місцевого самоврядування. Відповідачем є Житомирська обласна рада, що 
є суб`єктом владних повноважень, а відносини щодо звільнення позивача із займаної посади, в свою чергу, мають публічно-правовий характер.
Спори з приводу прийняття громадянина на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби охоплюють весь спектр спорів, що виникають 
у відносинах публічної служби. Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у праві № 658/1659/21.
Доводи поданої касаційної скарги не дають підстав для висновку 
про недотримання судами попередніх інстанцій норм процесуального права при постановленні оскаржуваних судових рішень. Правильність застосування судами вказаних вище норм не викликає розумних сумнівів.
Крім того, не заслуговують на увагу посилання заявника висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 27 жовтня 2022 року у справі 295/5235/21, оскільки зазначений висновок зроблений за інших фактичних обставин. 
На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга  ОСОБА_1 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира 
від 01 лютого 2023 року та постанову Житомирського апеляційного суду 
від 13 березня 2023 рокує необґрунтованою, а у відкритті касаційного провадження належить відмовити відповідно до положень частини четвертої статті 394 ЦПК України.
Інші доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанції не спростовують, на законність судових рішень не впливають та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
Керуючись статтею 390, частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 01 лютого 2023 року та постанову Житомирського апеляційного суду 
від 13 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Житомирської обласної ради про зміну формулювання причини звільнення, відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                          Д. Д. Луспеник
 
                                                                                                           Б. І. Гулько
 
                                                                                                           Г. В. Коломієць