Справа № 148/2299/17
Провадження № 22-ц/801/1132/2023
Категорія: 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковганич С. В.
Доповідач:Ковальчук О. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 червня 2023 року	Справа № 148/2299/17	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з
розгляду цивільних справ:
головуючого Ковальчука О. В.,
суддів : Сала Т. Б., Якименко М. М.,
за участі секретаря Луцишина О.П., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , правонаступниками якого є ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 та   ОСОБА_4 , до Тульчинського центру поштового зв`язку № 6 Вінницької дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта», Акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Вінницької дирекції та Акціонерного товариства «Укрпошта» про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення індексації та компенсації внаслідок невчасної її виплати, стягнення моральної шкоди,
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укрпошта» на ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області про заміну стягувача, постановлену 17 квітня 2023 року у м. Тульчині суддею цього суду Ковганичем С.В.,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року ОСОБА_2  та ОСОБА_3  звернулись до суду із клопотанням, у якому просили замінити стягувача ОСОБА_1   на його правонаступників - ОСОБА_2  та ОСОБА_3  в частині стягнення з Акціонерного товариства «Укрпошта» (далі - АТ «Укрпошта») грошових коштів в сумах, на які їм видані свідоцтва про право на спадщину, а також видати їм виконавчі листи  на вказані у свідоцтвах про право на спадщину суми. Клопотання мотивоване тим, що рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області  від 26 лютого 2021 року у цій справі, зміненим постановою Вінницького апеляційного суду від 13 вересня 2022 року позов  ОСОБА_1  задоволено частково.  Визнано незаконним наказ начальника Центру поштового зв`язку №6 Вінницької дирекції Приватного акціонерного товариства «Укрпошта» (далі - ЦПЗ №6 Вінницької дирекції ПАТ «Укрпошта») за №413-к, яким ОСОБА_1  23 листопада 2017 року звільнено з посади заступника начальника з питань технології ЦПЗ №6 Вінницької дирекції ПАТ «Укрпошта» на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_1  на рівнозначній посаді. Стягнуто з АТ «Укрпошта» на користь  ОСОБА_1  середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24 листопада 2017 року по 24 листопада 2018 року  в розмірі 81 800 грн., моральну шкоду у розмірі 5 000 грн., індексацію заробітної плати внаслідок її ненарахування та невиплати за 2003-2017 роки в розмірі 3 068,47 грн., компенсацію внаслідок несвоєчасної виплати індексації в розмірі 2 919,75 грн., а також судові витрати за проведення економічної експертизи в розмірі 4 576 грн., що всього в сумі - 97 364, 22 грн.
Судом апеляційної інстанції під час перегляду даного рішення до участі у цій справі було залучено правонаступників позивача, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , -   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 
23 листопада 2022 року приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Ковганич А.В. було видно ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину, відповідно до якого вартість спадкового майна, на яке видане дане свідоцтво, становить 32 454, 74 грн., що складається із: 1/3 частки з суми неотриманого середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 24 листопада 2017 року по 24 листопада 2018 року  в розмірі 81 800 грн., 1/3 частки з суми моральної шкоди у розмірі 5 000 грн., 1/3 частки з суми індексації заробітної плати внаслідок її ненарахування та невиплати за 2003-2017 роки в розмірі 3 068,47 грн., 1/3 частки з суми компенсації внаслідок несвоєчасної виплати індексації в розмірі 2 919,75 грн., а також 1/3 частки з суми судових витрат за проведення економічної експертизи в розмірі 4 576 грн.
       Із такою ж вартістю спадкового майна приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Ковганич А.В. 12 грудня 2022 року було видане свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_3 .
       Пославшись на викладені обставини, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили їх вимоги задовольнити. 
       Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 17 квітня 2023 року клопотання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про заміну стягувача задоволено. Замінено сторону виконавчого провадження з виконання рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 26 лютого 2021 року у даній справі, а саме: стягувача - ОСОБА_1 , який помер  ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  на його правонаступників - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Не погодившись із постановленою ухвалою, АТ «Укрпошта», пославшись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, в апеляційній скарзі просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
У поданому на апеляційну скаргу відзиві представник ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - адвокат Зубань О.О. зазначив, що оскаржувану ухвалу вважає законною та обґрунтованою, а тому просить апеляційний суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Однак, ухвала суду цим вимогам не відповідає, тому апеляційний суд, перевіривши її законність і обґрунтованість у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області  від 26 лютого 2021 року у цій справі позов ОСОБА_1  задоволено частково.  Визнано незаконним наказ начальника ЦПЗ №6 Вінницької дирекції ПАТ «Укрпошта» за №413-к, яким ОСОБА_1  23 листопада 2017 року звільнено з посади заступника начальника з питань технології ЦПЗ №6 Вінницької дирекції ПАТ «Укрпошта» на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_1  на рівнозначній посаді. Стягнуто з АТ «Укрпошта» на користь  ОСОБА_1  середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24 листопада 2017 року по 26 лютого 2021 року в розмірі  266 668 грн., моральну шкоду у розмірі 5 000 грн., індексацію заробітної плати внаслідок її ненарахування та невиплати за 2003-2017 роки в розмірі 3 068,47 грн., компенсацію внаслідок несвоєчасної виплати індексації в розмірі 2 919,75 грн. В задоволенні позовних вимог до Тульчинського ЦПЗ № 6 Вінницької дирекції АТ «Укрпошта» та АТ «Укрпошта» в особі Вінницької дирекції відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат щодо судового збору. Стягнуто з АТ «Укрпошта» на користь ОСОБА_1 судові витрати за проведення економічної експертизи в розмірі 4 576 грн. Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць допущено до негайного виконання. (а. с. 60-72, том 4).
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 30 серпня 2022 року залучено правонаступників позивача, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , -   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а. с. 71-72, том 6).
Постановою Вінницького апеляційного суду від 13 вересня 2022 року дане рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу змінено. Стягнуто з АТ «Укрпошта» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за один рік: з 24 листопада 2017 року по 24 листопада 2018 року, що становить 81 800 грн. У решті рішення суду залишено без змін (а. с. 93-100, том 6).
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого ОСОБА_2 23 листопада 2022 року приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Ковганич А.В., вартість спадкового майна, на яке видане дане свідоцтво, становить 32 454, 74 грн., що складається із: 1/3 частки з суми неотриманого середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 24 листопада 2017 року по 24 листопада 2018 року в розмірі 81 800 грн., 1/3 частки з суми моральної шкоди у розмірі 5 000 грн., 1/3 частки з суми індексації заробітної плати внаслідок її ненарахування та невиплати за 2003-2017 роки в розмірі 3 068,47 грн., 1/3 частки з суми компенсації внаслідок несвоєчасної виплати індексації в розмірі 2 919,75 грн., а також 1/3 частки з суми судових витрат за проведення економічної експертизи в розмірі 4 576 грн. (а.с.132, том 6)
       Із такою ж вартістю спадкового майна приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Ковганич А.В. 12 грудня 2022 року було видане свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_3 (а.с. 133, том 6).
Звертаючись із клопотанням 04 березня 2023 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили замінити стягувача у виконавчих листах з посиланням на ч. 5 ст. 442 ЦПК України в частині стягнення з АТ «Укрпошта» грошових коштів в сумах, на які їм видані свідоцтва про право на спадщину, а також видати їм виконавчі листи на вказані у свідоцтвах про право на спадщину суми (а. с. 130-131, том 6).
У ст. 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
У разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу (ч. 1 ст. 55 ЦПК України).
У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Ухвала про заміну сторони виконавчого провадження надсилається (надається) учасникам справи, а також державному виконавцю, приватному виконавцю в порядку, передбаченому ст. 272 цього Кодексу. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (ст. 442 ЦПК України).
Виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у Законі України «Про виконавче провадження» органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»).
Вчинення процесуальних дій безпосередньо в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, спрямованих на виконання судового рішення, можливе лише за умови відкритого виконавчого провадження.
Зазначене відповідає правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 16 лютого 2021 року у справі № 911/3411/14 та від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10. 
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.
Заміна будь-якого учасника справи судом має не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених ч. 1 ст. 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.
Реалізація процесуального правонаступництва має переслідувати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов висновку, що зі змісту клопотання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 видно, що вони просили замінити стягувача у виконавчих листах до відкриття виконавчого провадження, при цьому посилались на ч. 5 ст. 442 ЦПК України, однак суд першої інстанції, задовольняючи клопотання, його вимог не врахував, не дослідив його дійсний зміст, вийшов за його межі, самостійно і необґрунтовано замінив сторону виконавчого провадження з виконання рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 26 лютого 2021 року у даній справі, чого заявники не просили.
Окрім того, суд першої інстанції безпідставно замінив сторону виконавчого провадження, не з`ясувавши при цьому чи відкрите виконавче провадження, водночас необхідною умовою для можливості заміни учасника виконавчого провадження є саме наявність відкритого виконавчого провадження.
У постанові Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 666/6309/13-ц зазначено, що у випадку, якщо виконавче провадження по виконавчим листам не відкрите, заміна сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Відповідно, до відкриття виконавчого провадження або після повернення виконавчого документа стягувачу суд може замінити боржника або стягувача у виконавчому документі.
Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 2-12908/10.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до витягу із автоматизованої системи виконавчого провадження (https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors) станом на дату перегляду оскаржуваної ухвали, а отже і на дату її постановлення судом першої інстанції виконавчі провадження, де стягувачами є ОСОБА_2  та ОСОБА_3 , а боржником - АТ «Укрпошта», не відкриті. Крім того, матеріали справи не містять доказів отримання стягувачами виконавчих листів та пред`явлення їх до виконання. Відтак з огляду на приписи ч. 5 ст. 442 ЦПК України у суду першої інстанції взагалі не було жодних правових підстав для заміни сторони виконавчого провадження, оскільки заміна сторони виконавчого провадження правонаступниками є неможливою, коли виконавче провадження ще не відкрито. 
       Також суд першої інстанції помилково у резолютивній частині ухвали замінив стягувача на двох правонаступників, на користь яких підлягає до стягнення сума грошових коштів з АТ «Укрпошта», не зазначивши при цьому у яких частках від суми, що підлягає виплаті заявникам, або конкретних сум, на які ОСОБА_2 та ОСОБА_3 видані свідоцтва про право на спадщину, була здійснена така заміна. Натомість заявники просили замінити стягувача у виконавчих листах саме в частині стягнення з АТ «Укрпошта» грошових коштів в сумах, на які їм були видані свідоцтва про право на спадщину. Вказаним суд першої інстанції позбавив права третього правонаступника - ОСОБА_4 після отримання ним свідоцтва про право на спадщину прийняти спадщину, а саме 1/3 частки від суми грошових коштів, яка підлягає стягненню з АТ «Укрпошта» на користь правонаступників ОСОБА_1 .
       За таких обставин, суд першої інстанції виніс судове рішення за вимогами, які у цій справі не заявлялися, що є неприпустимим, а тому доводи апеляційної скарги у цій частині є обґрунтованими.
       Також поза увагою суду першої інстанції залишилася та обставина, що клопотання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 містило ще одну вимогу - видати їм виконавчі листи на вказані у свідоцтвах про право на спадщину суми. Така вимога судом першої інстанції вирішена не була. 
       Згідно з ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
       Виконавчі листи виписуються після набрання рішенням суду законної сили за заявою стягувача, а у справах, в яких рішення підлягає негайному виконанню, - у день постановлення рішення.
       Виконавчі листи підписуються головуючим суддею, а за його відсутності (відпустка, тривале відрядження, хвороба та ін.) - головою суду чи його заступниками.
       Нормами ЦПК України передбачено, що суд шляхом постановлення ухвали може виправити помилку, допущену при оформленні або видачі виконавчого документа, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню (ст. 432 ЦПК України), поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання (ст. 433 ЦПК України) або в разі втрати виданого виконавчого листа видати його дублікат (п. 17.4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України).
       Отже, у ЦПК України взагалі відсутня процесуальна норма, яка б передбачала розгляд судом заяви про видачу виконавчого листа з постановленням з цього приводу відповідної ухвали, а тому вказані вимоги поданого клопотання задоволенню не підлягають.
Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 02 вересня 2020 року у справі № 426/12550/16-ц.
Доводи апеляційної скарги про добровільне виконання АТ «Укрпошта» рішення суду в повному об`ємі не приймаються до уваги апеляційним судом, оскільки скаржник, посилаючись на такі обставини, не зазначає жодні норми права, якими передбачена відмова у задоволенні клопотання про заміну стягувача у виконавчих листах до відкриття виконавчого провадження з даних підстав, а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не підтверджено виконання АТ «Укрпошта» рішення суду в повному об`ємі.
Згідно з ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
За таких обставин, АТ «Укрпошта» не позбавлене права звернутись до суду першої інстанції із заявою про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню, а у разі встановлення добровільного виконанням боржником рішення - суд може визнати виконавчі листи такими, що не підлягають виконанню.
Верховний Суд у постанові від 17 жовтня 2019 року у справі №2-3558/2010 вказав, що на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржуване судове рішення в законній силі залишатись не може та відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення вимог клопотання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну Акціонерного товариства «Укрпошта» задовольнити частково, ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 17 квітня 2023 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким клопотання ОСОБА_2 та  ОСОБА_3 задовольнити частково.
Замінити стягувача ОСОБА_1 на його правонаступників - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у виконавчих листах до відкриття виконавчого провадження з виконання рішення Тульчинського районного суду Вінницької області  від 26 лютого 2021 року у справі № 148/2299/17 в частині стягнення з Акціонерного товариства «Укрпошта» грошових коштів в сумах, на які їм видані свідоцтва про право на спадщину. 
У задоволенні решти вимог клопотання - відмовити.
Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.
Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного тексту постанови.

Головуючий                                                          О. В. Ковальчук

Судді :                                                                 Т. Б. Сало

               М. М. Якименко