Ухвала
 
12 червня 2023 року
м. Київ
 
справа № 760/18758/18
провадження № 61-7959ск23
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Краснощокова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 вересня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки і піклування Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Ічнянської районної державної адміністрації Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав,
ВСТАНОВИВ:
У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки і піклування Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування Ічнянської районної державної адміністрації Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав.
Рішенням від 12 жовтня 2021 року Солом`янського районного суду м. Києва, залишеного без змін постановою Київського апеляційного суду від 01 вересня 2022 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .
Ухвалою Верховного Суду від 13 лютого 2023 року визнано неподаною та повернуто касаційну скаргу ОСОБА_1 у зв`язку з не усуненням недоліків касаційної скарги.
Ухвалою Верховного Суду від 23 березня 2023 року визнано неподаною та повернуто касаційну скаргу заявнику. З урахуванням змісту поданої касаційної скарги, Верховний Суд визнає дії скаржника проявом неповаги до суду та зловживанням процесуальними правами.
Ухвалою Верховного Суду від 18 травня 2023 року визнано неподаною та повернуто касаційну скаргу заявнику. З урахуванням змісту поданої касаційної скарги, Верховний Суд визнає дії скаржника проявом неповаги до суду та зловживанням процесуальними правами.
29 травня 2023 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 вересня 2022 року.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з правилами частини другої цієї ж статті суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (пункти 2 та 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України).
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).
За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.
Нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ані у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ані у виступах учасників судового процесу та їх представників. Використання учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом (суддями), з іншими учасниками процесу та їхніми представниками, а також вчинення аналогічних дій є виявом очевидної неповаги до честі, гідності зазначених осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє. Ці дії суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства (пунктам 2 і 11 частини третьої статті 2 ЦПК України), а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга вказаної статті). З огляду на це вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, наслідки, передбачені частиною третьою статті 44 ЦПК України.
Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду, від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц (провадження№ 14-92цс19), від 07 квітня 2021 року у справі 9901/23/21 (провадження № 11-64заі21), Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 274/4944/20 (провадження № 61-393св21) та інших.
Європейський суд з прав людини, застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (ухвали щодо прийнятності у справах «Rehak v. the Czech Republic» від 14 травня 2004 року, заява №67208/01, «Duringer and Grunge v. France» від 04 лютого 2003 року, заяви № 61164/00 і № 18589/02).
Зміст касаційної скарги ОСОБА_1 складається з набору текстів та цитат, переважна частина яких носить непристойний характер, скаржник використовує образливі висловлювання щодо учасників справи та інших осіб, що виходять за межі нормальної, коректної та легітимної критики, є неприпустимим при оформленні будь-яких заяв, звернень, адресованих суду, зокрема й касаційної скарги.
Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (частина четверта статті 44 ЦПК України). 
Відповідно до частини третьої статті 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.
З урахуванням змісту поданої касаційної скарги Верховний Суд визнає дії ОСОБА_1 зловживанням процесуальними правами, що суперечить основним засадам (принципам) цивільного судочинства та його завданню.
У зв`язку з викладеним касаційна скарга заявника підлягає поверненню заявникові.
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.
Керуючись статтями 43, 44, 260, 263, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки і піклування Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Ічнянської районної державної адміністрації Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав вважати неподаною та повернути скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                   Є. В. Краснощоков