ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023 року	Львів	Справа № 260/5097/22 пров. № А/857/4421/23	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
судді-доповідача                                                                 Шинкар Т.І.,
суддів                                                                                   Іщук Л.П.,
                                                                                             Обрізка І.М.,
секретаря судового засідання                                            Максим Х.Б., 
розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Плеханова З.Б.), ухвалене у відкритому судовому засіданні в м.Ужгород о 14 год 06 хв 25 січня 2023 року, повне судове рішення складено 02 лютого 2023 року, у справі №260/5097/22 за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС України у Закарпатській області про стягнення недоплаченої суми одноразової грошової допомоги, 

В С Т А Н О В И В :

24.11.2022 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС України у Закарпатській області, просив стягнути з Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС України у Закарпатській області відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» недоплачену суму одноразової грошової допомоги за 17 повних календарних років служби в розмірі 199   389 грн.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 січня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що військовослужбовцям, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони і особам рядового і начальницького складу (зазначеним в абзаці першому пункту 10 Постанови №393, а саме: військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, особам начальницького складу Національного антикорупційного бюро, особам із спеціальними званнями Бюро економічної безпеки), які звільняються із служби повторно, одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, що при попередньому звільненні не набули право на отримання такої допомоги. Суд першої інстанції вказав, що оскільки накази, яким позивача звільнено та в яких зазначено про виплату грошової допомоги, яка підлягає виплаті тільки при звільненні, рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду 15.08.2022 у справі №260/3092/20, яке набрало законної сили 21.09.2022, визнані незаконними, скасовані, а позивача поновлення на службі, то підстави для виплати одноразової грошової допомоги, яка виплачується тільки при звільненні відсутні.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 січня 2023 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що позивачу відповідачами не в повному обсязі здійснено виплату одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби. Скаржник вказує, що рішення у справі №260/3092/20 на час подання апеляційної скарги повністю не виконано. Скаржник вказує, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 15.08.2022 у справі №260/3092/20, яке набрало законної сили 21.09.2022, не надавалась оцінка діям відповідачів щодо виплати позивачу за 17 років вислуги в повному обсязі одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби. Зазначає, що при повторному звільненні зі служби після поновлення не передбачено права позивача на виплату в повному обсязі одноразової грошової допомоги за 17 років вислуги, а лише за період календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби. Вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. 
В судовому засіданні позивач та представник позивача апеляційну скаргу підтримали, відповідач явку повноважного представника не забезпечив, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства (далі – КАС України) не перешкоджає розгляду справи.
Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.
З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до довідки завідувача сектору кадрового забезпечення Головного управління ДФС у Закарпатській області від 26.08.2020 проходив службу в органах податковій міліції у Закарпатській області з 24 грудня 2002 року по 26 серпня 2020 року, а з березня 2016 року проходив службу на посаді начальника слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Закарпатській області.
Наказом №1188-0 в.о. голови Державної фіскальної служби України Сергія Солодченка від 21.08.2020 ОСОБА_1 в спеціальному званні полковника податкової міліції (М-109451) звільнений з посади начальника слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Закарпатській області та податкової міліції ДФС у запас Збройних Сил України за пунктом 64 підпунктом «г» Положення (через скорочення штатів) без дати звільнення зі служби з органів податкової міліції та без визначення в цьому наказі і розгляду питання можливості подальшого використання на службі.
Наказом №77-о від 26 серпня 2020 року голови комісії з реорганізації Головного правління заступника начальника Головного управління ДФС у Закарпатській області ОСОБА_2 введено в дію наказ Державної фіскальної служби України від 21.08.2020 №1188-0, звільнено з посади та податкової міліції ДФС у запас Збройних Сил України за пунктом 64 підпунктом «г» Положення (через скорочення штатів), полковника податкової міліції ОСОБА_1 (М-109451), начальника слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Закарпатській області, 26.08.2020. Вислуга років на день звільнення у календарному обчислені - 17 років 08 місяців і 01 день. Сектору фінансово-бухгалтерського забезпечення Головного управління ДФС у Закарпатській області доручено виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до абзацу 3 пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей». Вислуга для виплати одноразової грошової допомоги складає 17 років.
Відповідно до розрахункового листа за 2020 рік розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за липень 2020 року складав 39065,53 грн.
Відповідно до розрахункового листа за 2020 рік у серпні одноразова грошова допомога при звільненні ПМ ОСОБА_1 визначена в розмірі 132 668,00 грн.
Вважаючи, що одноразова грошова допомога виплачена у меншому розмірі, ніж це встановлено законодавчо, ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції враховує такі підстави.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ІІ, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі – Закон №2262-ІІ) особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України «Про Національну поліцію» проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п`яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України «Про державну службу», а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Згідно з абзацом 3 пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі – Порядок №393) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Абзацом 7 пункту 10 вказаного Порядку встановлено, що зазначеним в абзаці першому цього пункту військовослужбовцям, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони і особам рядового і начальницького складу, які звільняються із служби повторно, одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, що при попередньому звільненні не набули право на отримання такої допомоги.
Відповідно до частини 6 статті 9 Закону №2262-ІІ особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, у разі повторного їх звільнення зі служби одноразова грошова допомога, передбачена цією статтею, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.
Системний аналіз статті 9 Закону №2262-XII та пункту 10 Порядку №393 дозволяє суду апеляційної інстанції дійти висновку, що одноразова грошова допомога поліцейським податкової міліції, на яких поширюється дія Закону №2262-XII та які звільнені зі служби, зокрема, у зв`язку із скороченням штатів, має разовий характер, право на одержання такої пов`язано з наявністю 10-річної і більше вислуги та звільненням зі служби, зокрема, з указаної підстави. При цьому, у разі повторного звільнення зі служби одноразова грошова допомога виплачується за період календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби.
Так, рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду 15.08.2022 у справі №260/3092/20, яке набрало законної сили 21.09.2022, визнано протиправним та скасовано наказ №1188-0 Державної фіскальної служби України від 21.08.2020 та наказ №77-о від 26.08.2020 Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області, поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області з 27 серпня 2020 року.
Відповідно до частини 1 статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Враховуючи поновлення позивача на службі за рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду 15.08.2022 у справі №260/3092/20 та відсутність факту припинення служби позивачем у податковій міліції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що правові підстави для отримання спірної одноразової грошової допомоги відсутні.
Вказане узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 04.03.2020 у справі №440/819/19.
При цьому, дані розрахункового листа за 2020 рік щодо нарахування позивачу у серпні одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 132 668,00 грн. не підтверджують подальшу виплату такої позивачем. 
Таку виплату не підтвердив в судовому засіданні і позивач. Окрім того, в суді апеляційної інстанції позивач зазначив, що бажає і надалі проходити службу та очікує на виконання судового рішення про його поновлення на службі.
Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції у рішенні викладено мотиви відсутності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача частини одноразової грошової допомоги, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.
Керуючись статтями 229, 241, 243, 308, 310, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 січня 2023 року у справі №260/5097/22 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач	 	Т. І. Шинкар 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	І. М. Обрізко  	
Повне судове рішення оформлене суддею-доповідачем 11.05.2023 згідно з ч.3 ст.321 КАС України