П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

1 травня  2023 року                                                                                        місто  Київ
                                                                                                               справа № 759/11219/22
                                                                                           провадження №22-ц/824/4699/2023
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів -  Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,
 
сторони: 
позивач -   ОСОБА_1 
відповідач -  ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра» 
 
розглянувши  у порядку письмового провадження  апеляційну скаргу Приватного акціонерного  товариства «Страхова компанія «Саламандра» подану адвокатом Терзі Олександром Сергійовичем ,
на  рішення Святошинського  районного суду  м.Києва від 28 листопада 2022 року ухвалене у складі  судді Шум Л.М., 
у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» про відшкодування матеріальної шкоди,-
            
В С Т А Н О В И В:
 
У версені 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся  до суду з позовом до відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра» про відшкодування матеріальної шкоди.
Позов обґрунтовано тим, що  18 січня 2022 року о 23 год. в м.Києві по вул.Верховинна, 3, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Volkswagen CC», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «Ford Fusion», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням позивача, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди були пошкоджені транспортні засобу.
Постановою Святошинського районного суду м.Києва від  18 лютого 2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КупАП.
На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 206321732 від 13 жовтня 2021 року.
17 лютого 2022 року позивач звернувся до ПрАТ «СК «Саламандра» позивач звернувся  з заявою до ПрАТ «СК «Саламандра» про перерахування коштів відповідно до страхового випадку  від 18 січня 2022 року.
Відповідно до звіту про оцінку  вартості матеріального збитку  від 25 січня 2022 року вартість відновлювального ремонту КТЗ автомобіля марки «Ford Fusion», д.н.з. НОМЕР_2 складає 247982,30 грн., вартість матеріального збитку  з урахуванням ПДВ  автомобіля  складає 88907,31 грн..
Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 28 листопада 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра» на користь ОСОБА_1 залишок страхового відшкодування в сумі 86407,31 грн., 3302,23 грн. - інфляційне збільшення, 752,81 грн. штрафні санкції, 11481,52 грн. - пені, що разом  становить 101943,87 грн.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Не погоджуючись з зазначеним рішенням, представник ПрАТ «СК «Саламандра» подав апеляційну скаргу, в який просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 залишити без задоволення. В апеляційній скарзі зазначає, що всупереч вимог ст.263 ЦПК України, внаслідок помилкового тлумачення норм законодавства про страхування, неврахування висновків щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду та неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків, що не відповідають обставинам справи. Зокрема, зазначає про те, що висновок щодо вартості матеріального збитку № 36/01-22 від 25 січня 2022 року, виготовлений на замовлення позивача, є неналежним доказом у справі, оскільки не є висновком експерта в розумінні вимог ЦПК України,  у висновку відсутні зазначення про те, що висновок підготовлений для подання до суду та експерт обізнаний про кримінальну відповідальність.  Крім того, суд першої інстанції, маючи в розпорядженні  висновок судового експерта № 27/22 від 8 лютого 2022 року, яким встановлюються обставини дорожньо-транспортної пригоди та спростовується заявлений позивачем розмір збитку, не застосував положення ст.26 Закону України «Про страхування» та ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що фактично призвело до покладення на страховика обов`язку відшкодувати шкоду, яка взагалі не має жодного відношення до дорожньо-транспортної пригоди.
Також апелянт зазначає, що  оскільки пеня, 3% річних та інфляційні втрати є мірою відповідальності за порушення строків виконання зобов`язання, то з урахуванням офіційно визначених форс-мажорних обставин ПрАТ «СК «Саламандра» на підставі ст.617 ЦК України звільняється від відповідальності за порушення строків виконання зобов`язання. В цьому контексті, апелянт звертає увагу суду, що під зобов`язанням  мається на увазі порушення страховиком строків виплати страхового відшкодування в розмірі 2500 грн., а не визнання страховиком розміру заявлених позивачем майнових вимог.
 У відзиві на апеляційну скаргу  представник ОСОБА_1 - адвокат Капля А.С.  просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції як законне і обґрунтоване залишити без змін.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 4 січня 2023 року  відкрито апеляційне провадження.
Ухвалою Київського апеляційного суду від  30 січня 2023  року у складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга  задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом установлено, що 18 січня 2022 року о 23.00 год. в м.Києві по вул.Верховинна, 3, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Volkswagen CC», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «Ford Fusion», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням позивача, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди були пошкоджені транспортні засоби.
На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 206321732 від 13 січня 2021 року.
Відповідно до постанови Святошинсього районного суду м.Києва від 18 лютого 2022 року у справі № 759/2747/22 відповідача ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КупАП.
На вимогу ст.ст.34, 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 20 січня 2022 року позивач звернувся до ПрАТ «СК «Саламандра» з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди.
            17 лютого 2022 року позивач на підставі висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 36/01-22 від 20 січня 2022 року звернувся з заявою до ПрАТ «СК «Саламандра» про перерахування коштів відповідно до страхового випадку від 18 січня 2022 року, в результаті якого було пошкоджено забезпечений транспортний засіб «Ford Fusion», д.н.з. НОМЕР_2 .
Відповідно до звіту про оцінку матеріального збитку № 36/01-22 від 25 січня 2022 року вартість відновлювального ремонту КТЗ автомобіля марки «Ford Fusion» складає 247982,30 грн., вартість матеріального збитку автомобіля марки «Ford Fusion», д.н.з. НОМЕР_2 дорівнює ринковій вартості до пошкодження та складає 283345,91 грн., вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ автомобіля марки «Ford Fusion», д.н.з. НОМЕР_2 складає 88907,31 грн.; значення коефіцієнту фізичного зносу становить 0,70.
З відповіді ПрАТ «СК «Саламандра» від 17 лютого 2022 року на заяву про перерахування коштів відповідно до страхового випадку встановлено, що в рамках розслідування обставин страхового випадку було проведено інженерно-технічне дослідження обставин дорожньо - транспортної пригоди та механізму пошкоджень на автомобіль «Ford Fusion», д.н.з. НОМЕР_2 та «Volkswagen CC», д.н.з. НОМЕР_1 , результатом чого є висновок судового експерта № 27/22 від 8 лютого 2022 року. Відповідно до висновку експерта при проводженні дослідження з`ясовано, що пошкодження на автомобілях не відповідає один одному по формі та напрямку утворення. Керуючись ст.26 Закону України «Про страхування», на підставі нібито поданням страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або факт настання страхового випадку відмовлено у виплаті страхового відшкодування з посиланням на не підтвердження вини водія забезпеченого транспортного засобу та самого факту завдання шкоди та події, яка б могла бути визнана страховим випадком.
Зі змісту листа Національного Банку України від 17 червня 2022 року ,встановлено, що страхова компанія  на підставі калькуляції від 16 червня 2022 року сплатила на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 2500 грн. Також у листі зазначено, що у наданих на запит НБУ  документах страховиком, відсутні документи стосовно проведеної оцінки пошкодженого майна та відсутня інформація про досягнення згоди між страховиком та позивачем про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування без проведення оцінки, експертизи пошкодженого майна. Крім того, відсутні документи, які підтверджують виплату страхового відшкодування в повному обсязі та пені за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування.
29 червня 2022 року позивач звернувся до ПрАТ «СК «Саламандра» з прохання проведення експертизи пошкодженого транспортного засобу та надання рішення про розмір страхової виплати на підставі, якої здійснено виплату в розмірі 2500 грн.
Станом на день подання позовної заяви відповідь на заяву від 29 червня 2022 року позивач від ПрАТ «СК «Саламандра» не отримував та запитуванні документи не надіслані.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції вважав їх підставними та доведеними.
Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала.
За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.ст.1187 ЦК України).
Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно з п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний  у разі настання страхового випадку, здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
Відповідно до ст.22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобі» у разі настання страхового випадку  страховик у межах страхових  сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовую у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог обґрунтованими - прийняти рішення  про здійснення  страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди,  зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми  податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного  ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведення оцінки, експертизи пошкодженого майна.
Враховуючи вимоги спеціального Закону, страховик зобов`язаний здійснити виплату  страхового відшкодування на підставі проведеної оцінки, експертизи або за наявності згоди із заявником про розмір страхового відшкодування.
Відповідачем не надано документів стосовно проведення оцінки, експертизи пошкодженого майна, а також не надано доказів на підтвердження  наявності досягнутої згоди між страховиком та позивачем про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування без проведення оцінки чи експертизи пошкодженого майна.
Установлено, що страховик визначив розмір страхового відшкодування  на підставі калькуляції від 16 червня 2022 року та сплатив страхове відшкодування на користь позивача в сумі 2500 грн.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилався на те, що  сума сплаченого відповідачем страхового відшкодування не покриває завдані йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди збитки.
Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, який завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до абз. 2 ч.1 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
На підтвердження  розміру шкоди позивачем суду був наданий звіт про оцінку вартості  матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 36/01-22  від 25 січня 2022 року, який складений  оцінювачем ТОВ «Клевер Експерт» Цей висновок суд першої інстанції взяв до  уваги як доказ, який підтверджує розмір шкоди, завданої позивачеві.
Доводи відповідача про те, що висновок № 36/01-22 від 25 січня 2022 року  про вартість матеріального збитку не є належним та допустимим доказом, оскільки всупереч ч.5 ст.106 ЦПК України оцінювач не попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і в ньому не вказано, що він підготовлений для подання до суду, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення.
Кожна сторона повинна довести ті обставина, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.81 ЦПК України).
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин  (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2)висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно із ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Наданий позивачем висновок про оцінку вартості матеріального збитку № 36/01-22 від 25 січня 2022 року, складений ТОВ «Клевер  Експерт», за своїм змістом є письмовим доказом у розумінні  ч.2 ст.76 ЦПК України, і не є висновком експерта, який згідно зі ст.106 ЦПК України потребує попередження експерта про кримінальну відповідальність.
Висновок № 36/01-22 від 25 січня 2022 року є належним доказом, оскільки містить інформацію щодо предмета доказування.
Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростовування наданого позивачем висновку, як і не надано доказів на підтвердження заперечень відповідача  щодо того, що  визначений ТОВ «Клевер Експерт»  розмір збитку не отриманий позивачем  внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце  18 січня 2022 року  за участю застрахованого відповідачем транспортного засобу.
Доводи апеляційної скарги  щодо не застосування судом першої інстанції  до спірних правовідносин положень ст.26 Закону України «Про страхування» та ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є безпідставними, оскільки  з метою встановлення обставин заявленої події страховиком 26 січня 2022 року було оглянуто пошкоджений транспортний засіб позивача, в подальшому  визнано дану подію страховим випадком та визначено розмір відшкодування. Таким чином,  при таких обставинах  положення цих статей застосуванню не підлягають.
Доводи  апеляційної скарги щодо відсутності підстав для нарахування  штрафних санкцій (пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних) з огляду на  наявність форс-мажорних обставин ( введення воєнного стану в Україні), не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення в цій частині, зважаючи на наступне.
 Відповідно до ст.617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання , звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок  випадку або непереборної сили.
Відповідно до ч.2 ст.141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні! Військові дії вважаються форс-мажорними обставинами, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору.
Пунктом 62 Регламенту передбачено, що засвідчення Торгово-промислово палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) засвідчуються  за заявою зацікавленої особи по кожному окремому договору.
Таким чином, за загальним правилом зацікавленій  стороні у кожному випадку необхідно доводити факт невиконання зобов`язання саме у зв`язку з введенням воєнного стану
Відповідачем  не надано доказів неможливості виконання зобов`язання внаслідок настання форс-мажорних обставин, як і не надано доказів повідомлення позивача про неспроможність виконати зобов`язання щодо сплати страхового відшкодування, а також доказів на підтвердження пошкодження майна підприємства, участі працівників підприємства безпосередньо у бойових діях, що унеможливило виконання грошового зобов`язання.
За таких обставин, посилання відповідача на введення на території України воєнного стану, що є форс мажорною обставиною, та звільняє боржника від відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання є необґрунтованим та безпідставним.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права,  доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України  є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись  ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390  ЦПК  України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного  товариства «Страхова компанія «Саламандра» подану адвокатом Терзі Олександром Сергійовичем, залишити без задоволення.
Рішення Святошинського  районного суду  м.Києва від 28 листопада 2022  року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає..

 
Суддя-доповідач:                                                                     О.І. Шкоріна 
 
Судді:                                                                                        Л.Д. Поливач
 
                                                                                                  А.М. Стрижеус