Дата документу 14.04.2023 Справа № 314/2577/22

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 314/2577/22	Головуючий у 1-й інстанції Капітонов Є.М. Повний текст рішення складено 12.12.2022 року. 	
Пр. № 22-ц/807/610/23	Суддя-доповідач Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2023 року                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача)                Гончар М.С.
суддів                                                Дашковської А.В., Маловічко С.В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 1-20), в якому просила:
- змінити спосіб стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з твердої грошової суми у розмірі 2700,00 грн. щомісячно, починаючи з 29.12.2020 року, до досягнення старшою дитиною ОСОБА_1 повноліття на 1/3 частину від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подачі позову до досягнення старшою дитиною ОСОБА_1 повноліття; 
- стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1  та ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подачі позову до досягнення старшою дитиною ОСОБА_1 повноліття.
В обґрунтування свого позову позивач зазначала, що раніше рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 23.02.2021 року по справі ЄУН 314/5376/20 вже стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2700,00 грн. щомісячно, починаючи з 29.12.2020 року, до досягнення старшою дитиною ОСОБА_1 повноліття, та на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з 29.12.2020 року до досягнення дитиною – ОСОБА_3 , 3-річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
У зв`язку з тим, що ціни на продукти, одяг, ліки, оплату комунальних послуг виросли, позивач змушена звернутися до суду про зміну способу стягнення аліментів, тобто не в твердій грошовій сумі, а в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції ОСОБА_4 (а.с. 39).
Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 40-41) провадження у цій справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 грудня 2022 року (а.с. 48-50), з урахуванням ухвали суду першої інстанції від 02 лютого 2023 року про виправлення описки (а.с. 73-75), позов ОСОБА_2 у цій справі задоволено. 
Змінено розмір та спосіб стягуваних аліментів, визначений рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 23.02.2021 у цивільній справі №314/5376/20 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2700,00 грн. щомісячно, починаючи з 29.12.2020 року, до досягнення старшою дитиною ОСОБА_1 повноліття та з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 1000,00 грн., щомісячно, починаючи з 29.12.2020 року до досягнення дитиною – ОСОБА_3 3-річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , на  стягнення аліментів на дітей у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня набрання рішенням законної сили і до досягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.
Стягнуто із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Позивач із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції у цій справі погодилась, у тому числі в частині початку стягнення аліментів у новій формі, останнє в апеляційному порядку не оскаржувала. 

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 53-55) просив рішення суду першої інстанції у цій справі скасувати та постановити нове рішення, яким в позові відмовити в повному обсязі.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Дашковську А.В. та Маловічко С.В. (а.с. 62).
Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 у цій справі відкрито 13 лютого 2023 року (а.с. 78), дану справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (а.с. 79).
В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Позивач ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_5 подала апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 у цій справі (а.с. 83-101).
За змістом ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача  ОСОБА_1  у цій справі підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ст. 367 ч. 4 ЦПК України). 
Згідно із ст. 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення … і ухвалити … нове рішення …
В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови. 
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового… є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі, керувався ст. ст. ст.ст. 12 - 13, 82, 141, 259, 263-265, 279 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог позивача у цій справі в частині їх задоволення.
Проте із такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.
Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України – питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у цій справі відповідає лише частково.
Так, має місце у цій справі порушення судом першої інстанції норм процесуального права, передбачене ст. 376 ч. 3 п. 3 ЦПК України, яке є обов`язковою підставою для скасування апеляційним судом судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, зокрема: справу розглянуто судом за відсутності відповідача, не повідомленого судом першої інстанції про наявність такої справи взагалі і відповідач ОСОБА_1 обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою у тому числі (а.с.54).
Оскільки, як встановлено апеляційним судом, конверт із копією ухвали суду про відкриття провадження від 13.10.2022 на ім`я відповідача ОСОБА_1  повернувся до суду першої інстанції із відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 46 ). 
Хоча відповідно до ст. 128 ч. 8 п. 4 ЦПК України днем вручення судової повістки є лише день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про…відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. 
Згідно із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі ЄУН 752/11896/17-ц, приписи ЦПК України…не дозволяють дійти висновку, що повернення повістки про виклик до суду (аналог у цій справі – копії позовної заяви позивача та ухвали суду першої інстанції про відкриття апеляційного провадження у цій справі) із вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи.
Разом із тим, апеляційний суд частково погоджується із висновками суду першої інстанції у цій справі.
Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що у сторін у цій справі є спільні діти: - син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження, копія а.с. 14), та - донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження, копія а.с. 30).
Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 23.02.2021 року по справі ЄУН № 314/5376/20 раніше вже було стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (відповідач у цій справі), на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (позивач у цій справі), аліменти на:
- утримання цих дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2700,00 грн. щомісячно, починаючи з 29.12.2020 року, до досягнення старшою дитиною ОСОБА_1 повноліття, 
- утримання ОСОБА_2 , у розмірі 1000,00 грн., щомісячно, починаючи з 29.12.2020 року до досягнення дитиною – ОСОБА_3 3-річного віку, тобто до 06.11.2022 року (копія рішення а.с. 25-27).
Проте, стягнення аліментів з відповідача на користь позивача за вищезазначеним рішенням суду, яке набрало законної сили у 2021 році та є чиннимна час розгляду цієї справи судом (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні), в частині на її (позивача) утримання до досягнення донькою 3-х років закінчилось 06.11.2022 року, тобто ще до ухвалення оскаржуваного рішення судом першої інстанції у цій справі (12.12.2022 року).
Питання в частині зміни способу стягнення аліментів на утримання саме дружини та питання визначення максимального розміру аліментів на дітей (не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку щомісячно – вимоги щодо заяви про видачу судового наказу - ст. 183 ч. 5 СК України) не було предметом позовних вимог позивача у цій справі (а.с. 9-10), та, відповідно, не могло бути предметом розгляду суду першої інстанції у цій справі.
Оскільки, при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог (ст. 264 ч. 2 ЦПК України).
Предметом позовних вимог позивача у цій справі та розгляду суду у цій справі є лише зміна способу стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання двох спільних неповнолітніх дітей (позов позивача а.с. 10). 
Разом із тим, суд першої інстанції також правильно виходив при вирішенні цієї справи із такого.
За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 СК України).
Згідно із п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Верховний Суд України у постанові від 05.02.2014 у справі №6-143цс13 дійшов висновку про те, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. ст. 182, 183, 184 СК України).
За таких обставин, аналізуючи зміст ст. ст. 181,192 СК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, що узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 10.07.2019 у справі ЄУН № 415/4386/16-ц.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 № 2037, який набрав чинності 08.07.2017, внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України, відповідно до якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» змінився прожитковий мінімум на дітей, зокрема станом на дату ухвалення оскаржуваного рішення у цій справі (12 грудня 2022 року) останній складав:
- прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років (доньці у цій справі повних 3 (три) роки):з 01.12.2022 становить – 2272,00 грн.
- прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років (сину у цій справі повних 7 (сім) років): з 01.12.2022 становить – 2833,00 грн.
Аналогічним прожитковий мінімум на дітей є і на час перегляду цієї справи апеляційним судом (ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік».
Положеннями ч. 4 ст. 273 ЦПК України передбачено, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Проте, суд першої інстанції помилково вважав, що позивач (стягувач ОСОБА_2 у цій справі просила змінити (збільшити) розмір аліментів на утримання вказаних дітей, раніше визначений судом у рішенні 2021 року в іншій справі.
Оскільки, апеляційним судом встановлено, що у своєму вищезазначеному позові у цій справі позивач (стягувач) ОСОБА_2 фактично просила лише змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) відповідача ОСОБА_1 (позовні вимоги позивача а.с.10).
В силу вимог ст. 13 ч. 1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ст. 367 ч. 6 ЦПК України). 
За змістом ст. 181 ч. 3 абз. 2 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Тобто, лише виключним правом ОСОБА_2 , як одержувача вищезазначених аліментів на дітей, є право просити у цій справі саме про зміну способу їх стягнення з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) відповідача ОСОБА_1 , як боржника, тим більш, що останній, як вбачається із змісту його вищезазначеної апеляційної скарги (а.с. 54), є мобілізованим та перебуває у складі Збройних Сил України (відповідно, має отримувати якесь грошове забезпечення тощо).
Проте, при цьому відповідач (апелянт) не просив зупиняти провадження у цій справі на час його перебування у складі Збройних Сил України (тому останнє не могло бути і не було предметом розгляду апеляційного суду у цій справі). 
Тим більш, що відповідач (апелянт) взагалі не додав до своєї вищезазначеної апеляційної скарги у цій справі будь-якої довідки територіального центру комплектування та соціальної підтримки (стара назва – військкомат) чи військової частини на підтвердження - його мобілізації та перебування у складі Збройних Сил України та - отримання ним будь-якого доходу (грошового забезпечення), тому не представляється можливим на час перегляду цієї справи апеляційним судом взагалі встановити, скільки у цьому доході відповідача (грошовому забезпеченні, якщо таке дійсно є, тощо) у гривневому еквіваленті буде складати 1/3 частина.
Доказом, передбаченим ст. 367 ч. 3 ЦПК України, який може бути прийнятий апеляційним судом до уваги у цій справі на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України, з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції межах доводів апеляційної скарги відповідача, враховуючи необізнаність останнього про дану справу на час її розгляду судом першої інстанції при вищевикладених встановлених, є додане до апеляційної скарги відповідача свідоцтво про народження дитини  ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_6 , (копія а.с. 60), із змісту якого вбачається, що батьком останньої він (відповідач) не є, а батьками останньої є: ОСОБА_7 ч та ОСОБА_8 . 
Однак, сама по собі копія вказаного свідоцтва про народження дитини, батьком якої відповідач не є, у цій справі нічого не підтверджує і не спростовує.
В силу вимог ст. 183 ч. 5 СК України той із батьків … , разом із яким проживає дитина, має право звернутись до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину – однієї чверті, на двох дітей – однієї треті, на трьох і більше дітей – половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. 
Разом із тим, суд першої інстанції у цій справі правильно вважав за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми, що раніше була визначена рішенням суду 2021 року, саме, як просила позивач, 
-на 1/3 частину від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, оскільки це загальний розмір аліментів на двох дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто по 1/6 частині на кожну дитину окремо (розрахунок: 1/6+1/6 = 2/6 або 1/3), що узгоджується із вимогами ст. 183 ч.5 СК України;
-але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, що узгоджується із вимогами ст. 182 ч. 2 СК України про мінімальний розмір аліментів, 
-починаючи саме з дня набрання рішенням законної сили у цій справі, оскільки у новому розмірі аліменти мають стягуватись з дня набрання рішенням законної сили, що узгоджується із положеннями абз. 4 п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006.
-із зазначенням «до досягнення до досягнення старшою дитиною  ОСОБА_1  повноліття», оскільки, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. 
Оскільки, питанням вже виконання рішення суду у цій справі буде те, що: якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти будуть стягуватись за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).
Підстави для звільнення від доказування сторін, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.
Відповідач ОСОБА_1 не надав суду першої інстанції будь-яких належних, допустимих доказів у спростування позову позивача у цій справі в частині його задоволення.
Хоча, апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України також сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 .
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1  лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи.
За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 грудня 2022 року у цій справі слід скасувати, ухвалити у цій справі нове судове рішення (прийняти постанову), позов ОСОБА_2 задовольнити частково, змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 23.02.2021 у цивільній справі №314/5376/20, з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) батька дітей; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання двох дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 1/3 частку від всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи із дня набрання цим судовим рішенням законної сили і до досягнення старшою дитиною ОСОБА_1 повноліття, в іншій частині вимог відмовити.
Крім того, в силу вимог ст. 141 ч. ч. 1, 6, 13 ЦПК України, в разі лише часткового задоволення апеляційної скарги відповідача у цій справі при вищевикладених обставинах, 
-з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір за подачу позову позивачем у розмірі 992,40 грн., від сплати якого позивач була звільнена у суді першої інстанції в силу вимог закону, 
-відповідач не має права на компенсацію за рахунок держави будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом, у тому числі у вигляді судового збору у належному розмірі 1488,60 грн. (розрахунок: судовий збір за подачу позову 992,40 грн. *150%/100%, квитанція на суму 1489,50 грн. а.с. 52). 
Разом із тим, апеляційний суд вважає за доцільне роз`яснити учасникам цієї справи, що вони не позбавлені права у подальшому вирішувати питання про зміну способу стягнення чи розміру аліментів (зменшення чи збільшення) у позасудовому чи судовому порядку окремо від цієї справи, в разі зміни обставин, які стали підставою для ухвалення даного судового рішення судом у цій справі.
Керуючись ст. ст. 12, 141, 367-368, 371– 372, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 грудня 2022 року у цій справі скасувати.
Ухвалити у цій справі нове судове рішення (прийняти постанову).
Позов ОСОБА_2 задовольнити частково. 
Змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 23.02.2021 у цивільній справі № 314/5376/20, з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) батька дітей.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на утримання двох дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 1/3 частку від всіх видів заробітку (доходу)  ОСОБА_1 , але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи із дня набрання цим судовим рішенням законної сили і до досягнення старшою дитиною ОСОБА_1 повноліття.
В іншій частині вимог відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 14.04.2023 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Дашковська А.В.	Маловічко С.В.