ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/283/23 Справа № 712/1003/23 Категорія: ч.1 ст.122-2  КУпАП	Головуючий у І інстанції Кончина  О. І.   Доповідач в апеляційній інстанції Соломка І. А.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М       У К Р А Ї Н И

03 травня 2023 року                                                                                   м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А. при секретарі судового засідання Бєлан О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №712/1003/23 щодо ОСОБА_1 , що надійшли з Соснівського районного суду м.Черкаси за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и л а:

Постановою Соснівського районного суду м.Черкаси від 10 квітня 2023 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 , працюючого налагоджувальником у ПРаТ «Юрія», -
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 9 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 153 грн.; стягнуто судовий збір в сумі 536,80 грн.,

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 23.01.2023 о 08 год. в м.Черкаси, на перехресті доріг Н16-Р10- вул.Смілянська, блокпост №4, керуючи автомобілем Мazda 323 д.н.з. НОМЕР_1 (власник ОСОБА_2 ), на вимогу працівника поліції та працівника РТЦК та СП про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою руки, не зупинився. Автомобіль було зупинено шляхом переслідування автомобілем Тoyota RAV4, д.н.з. НОМЕР_2 , на вул.Смілянська,171, шляхом утворення штучного затору, чим порушив вимоги п.2.4 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.122-2 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову Соснівського районного суду м.Черкаси від 10.04.2023 щодо нього.
Апеляційні вимоги мотивував тим, що суд першої інстанції проігнорував його клопотання про ведення судового засідання в режимі відео-, аудіо- запису, та витребування відеоматеріалів з камер відео спостереження з місця пригоди та приєднання до матеріалів справи. Зазначає, що між протоколом про адміністративне правопорушення та його копією мається відмінність, що є порушенням ст.ст.254,256 КУпАП. Також суд не взяв до уваги показання свідка, мотивуючи тим, що цей свідок проживає в одному з населених пунктів з ним – ОСОБА_1 . 
Апелянт зазначає, що відеоматеріал з бодікамери патрульного поліції не містить будь-які докази скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП. Вважає, що рапорти працівників поліції Кушнір М.В. та ОСОБА_3 мають протиріччя щодо зупинки його – ОСОБА_1 на блокпосту №4.
Заслухавши думку апелянта ОСОБА_1 , який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що вказана апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, зобов`язаний був з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122-2 КУпАП України, що відповідає фактичним обставинам справи.
Так, висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП, підтверджується сукупністю доказів, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 276319 від 23.01.2023; рапортом інспектора поліції; диском з відеозаписом.
Протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 276319 від 23.01.2023 року оформлений відповідно до положень ст. 256 КУпАП, оскільки його форма та зміст відповідають вимогам діючого законодавства, і він є складений та підписаний уповноваженою на те особою та підтверджує подію і обставини правопорушення, дані яких узгоджуються з іншими доказами у справі, достовірність та допустимість яких не викликає сумнівів.
З відеозапису події від 23.01.2023 за участю ОСОБА_1 вбачається, що він повідомив на «102» про вчинення відносно нього, на його думку, правопорушення. По прибуттю працівників поліції, зі слів працівників РТЦК та поліції було встановлено, що ОСОБА_1 , рухаючись на автомобілі Мazda 323, д.н.з. НОМЕР_1 , та проїждаючи блок пост на якому працівники поліції здійснювали зупинку автомобілів та перевірку документів, не відреагував на вимогу поліцейського зупинитися. В подальшому працівниками поліції було здійснено переслідування автомобіля під керуванням ОСОБА_1 . Після того, як працівники поліції наздогнали автомобіль, створивши при цьому затор, ОСОБА_1 було запропоновано надати документи та вийти із машини, однак останній відмовився виконати вимогу працівників поліції. У зв`язку з цим працівники поліції були змушені витягти його із машини. При цьому, у спілкуванні з працівниками поліції, які прибули на його виклик, ОСОБА_1 не заперечував ту обставину, що він відмовився на вимогу працівника поліції вийти з автомобіля та надавати документи, оскільки не вважав себе винним.
Суд апеляційної інстанції приходить до аналогічного висновку, зробленого судом першої інстанції про те, що переглянуте відео підтверджує факт невиконання ОСОБА_1 вимог працівника поліції.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.
Так статтею 122-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.
Згідно з пунктом 2.4. Правил дорожнього руху України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням цих правил.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП України.
Твердження апелянта про те, що суд проігнорував його клопотання про забезпечення відео-, аудіо- запису судового засідання, є неспроможними, оскільки, з матеріалів справи вбачається, що у даному провадженні здійснювалася технічна фіксація судового засідання за допомогою комплексу «Акорд». В матеріалах справи наявні протоколи судового засідання та диск з записом судових засідань.
Апеляційні вимоги ОСОБА_1 про те, що суд не задовольнив його клопотання про витребування та долучення до матеріалів справи відеоматеріалів з камер відео спостереження з місця пригоди, є необгрунтованими, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які письмові заяви ОСОБА_1 про вищезгадане. 
Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги існуючу відмінність у змісті оригіналу протоколу з його копією, не є слушними, оскільки дійсно в оригіналі протоколу про адміністративне правопорушення вказано прізвища свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а в копії протоколу вони відсутні, проте, як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, цій обставині суд надав оцінку, та зазначивши про це, не взяв до уваги письмові пояснення цих свідків, та не поклала їх в основу доказів, які доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП.
Щодо апеляційних доводів про те, що в рапорті дізнавача СД ЧРУП ГУНП в Черкаській області Красюка М.Г. та рапорті інспектора взводу 1 роти №3 батальйону УПП в Черкаській області ДПП Кушніра М.В. мають протиріччя, то на думку суду апеляційної інстанції вони не спростовують вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення.
Доводи апелянта про те, що суд безпідставно, на його думку, не взяв до уваги пояснення єдиного основного свідка, є надуманими, оскільки як вбачається з матеріалів справи, суд допитав в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 , яка в день події 23.01.2023 перебувала в автомобілі Мazda під керуванням ОСОБА_1 , як пасажир, проте не взяв їх до уваги посилаючись на те, що вона є знайомою ОСОБА_1 з чим погоджується і апеляційний суд, оскільки являючись знайомою, близькою людиною, вона може бути зацікавленою в результаті розгляду справи.
Відтак, доводи апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП, є необґрунтованими. Таку позицію останнього слід розцінювати, як намагання уникнути установленої законом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Отже, висновок суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи та знайшов підтвердження в суді апеляційної інстанції.
Адміністративне стягнення судом накладено з дотриманням правил, передбачених вимогами ст.ст.33, 34, 35 КУпАП, з урахуванням всіх обставин адміністративного провадження та особи правопорушника, є розмірним до вчиненого і справедливим.
Порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було. Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП суддя повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, - 

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Соснівського районного суду м.Черкаси від 10 квітня 2023 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП, - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка