ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року		Справа № 260/5061/22 пров. № А/857/18525/22	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Большакової О.О., Затолочного В.С.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської обласної ради та Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради про визнання протиправним рішення, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 5 грудня 2022 року (суддя Гаврилко С.Є., м.Ужгород), -
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Закарпатської обласної ради (далі – Обласна рада) та Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Обласної ради (далі – КУ) в якому просила визнати протиправним та нечинним рішення Обласної ради від 30.11.2017 №985 «Про врегулювання окремих питань щодо управління об`єктами спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст Закарпатської області» (далі – Рішення №985), разом з «Положенням про Комунальну установу «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради» затвердженого Рішенням №985 (з подальшими змінами та доповненнями; далі – Положення), в частині положень щодо делегування КУ повноважень органу уповноваженого управляти майном спільної власності територіальних громад Закарпатської області, а саме: пункту 7 Рішення №985, пунктів 1.8, 3.1, 3.2, 6.2 Положення.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 5 грудня 2022 року позовну заяву повернуто позивачеві.
Не погодившись із постановленою ухвалою, її оскаржила позивач, яка із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить таку скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В апеляційній скарзі вказує, що позивачкою оскаржено акт нормативного характеру, яким владну функцію управління незаконно делеговано від органу місцевого самоврядування до іншого суб`єкта, якого протиправно наділено владними повноваженнями. Зазначає, що про оскаржуване Рішення №985 скаржник дізналася 27.07.2022, коли КУ проведено аукціон, предметом якого була передача у наступну оренду приміщення Аптеки №29 (далі – Аптека №29), щодо якого позивачка здійснює право користування; приміщення було передано у користування іншій особі.
КУ у відзиві на апеляційну скаргу у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.     
Відповідно до частини другої статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС) апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3 (повернення заяви позивачеві (заявникові)) частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку, що є неприйнятним посилання позивача щодо застосування оскаржуваного Рішення №985 в ході організації та проведення відповідачем електронного аукціону 27.07.2022, оскільки дата вчинення дій спрямованих на реалізацію повноважень, які пов`язані із оскаржуваним рішенням не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав починаючи з 30.11.2017, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.
Такі висновки суду першої інстанції, не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з не правильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, з таких міркувань.
Апеляційним судом, з урахуванням встановленого судом першої інстанції, встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що предметом спору в даній справі є  Рішення № 985.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року даний позов був залишений без руху та надано позивачу строк десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків шляхом надання суду мотивованої заяви про поновлення строку звернення до суду.
30.11.2022 на виконання вимог ухвали позивачка подала до суду заяву, відповідно до якої зазначила, що предметом оскарження визначає акт у частині регламентації правовідносин, які виникли та існують безстроково з приводу наділення одним суб`єктом владних повноважень – Обласною радою, іншого суб`єкта -  КУ, власною виключною компетенцією щодо здійснення повноважень органу з управління майном територіальних громад області. Цією ж заявою позивач змінила позовні вимоги, що викладені вище.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 171 КАС суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
Позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу (пункт 9 частини четвертої статті 169 КАС).
Згідно частини першої-другої статті 123 КАС у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Відповідно до статті 4 частини першої пункту 18, 19 КАС нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.
індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк;
За змістом частини другої-третьої статті 264 КАС право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.
Нормативно-правові акти можуть бути оскаржені до адміністративного суду протягом всього строку їх чинності.
Так у справі № 712/8985/17 13 березня 2019 року Верховний Суд висловив позицію, що перевіряючи обґрунтованість висновку судів першої та апеляційної інстанції про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до адміністративного суду, Суд враховує сутність і ознаки нормативно-правового акту.
Для нормативно-правових актів притаманні такі характерні властивості, ознаки: приймається як у спосіб безпосереднього волевиявлення народу, так і уповноваженим на це органом за встановленою процедурою; містить загальнообов`язкові правила поведінки, легітимізовані людьми;  розрахований на невизначене коло осіб та багаторазове застосування.
Дія нормативно-правового акту є постійною тривалий час і не обмежується його разовим застосуванням. Відповідно, чинним нормативно-правовим актом суб`єктивні права, свободи чи інтереси можуть порушуватися неодноразово, тобто постійно, упродовж усього часу чинності такого акту.
Тому, факт порушення прав, свобод чи інтересів, у разі дії чинного нормативно-правового акту, може мати триваючий характер. Оскільки чинний нормативно-правовий акт може обумовлювати триваюче порушення суб`єктивних прав, свобод чи інтересів, то, відповідно, строк звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи слід розраховувати від усього часу чинності (тривалості дії) нормативно-правового акту.
Оскаржуване Рішення №985 стосується припинення в порядку реорганізації діяльності Комунального підприємства «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради» (далі – КП) і як наслідок шляхом перетворення в його КУ. КУ визнано уповноваженим органом Обласної ради із управління майном спільної власності територіальних громад, сіл, селищ міст Закарпатської області.
Натомість позивач-апелянт вважає, що наділення КУ статусом та владними повноваженнями органу уповноваженого на управління майном громади суперечить Конституції та Законам України, порушує публічний порядок. Зауважує, що її позов спрямований на оскарження Рішення №985 виключно в частині делегування функції управління майном громади. Тому на її думку, Рішення №985 спрямовує свою дію на невизначене коло осіб.
Апеляційний суд в цьому провадженні не надає оцінку цим твердженням скаржника та позиції суду першої інстанції згідно якої Рішення №985 стосується лише відносин з організації припинення в порядку реорганізації діяльності КП шляхом перетворення його в КУ. Що вказане Рішення №985, не містить ознак нормативно-правового акту, не приймалось в порядку визначеному для таких актів, та належить до розряду актів індивідуальної дії.
Встановлення таких обставин входить до предмета доказування та оцінки судом під час розгляду та вирішення цієї справи по суті, так як спірне Рішення у відповідній частині може мати ознаки нормативно-правового акту, що підлягає дослідженню.  
В той же час, суд апеляційної інстанції відхиляє висновки суду першої інстанції про те, що строк на оскарження вказаного Рішення №985 для позивача почався з дати з моменту його офіційного оприлюднення, з огляду на таке.
Відповідно до частини другої статті 122 КАС для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
В розглядуваному випадку, порушення права позивача на користування приміщенням Аптеки №29 відбулося 18.07.2022, дня прийняття комісією з питань оренди майна спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст області утвореної наказом КУ від 27.07.2020 №54, вирішено затвердити умови оренди, в тому числі Аптеки №29, оприлюднити цей Протокол та оголошення про проведення аукціону щодо будівлі Аптеки №29.
Аукціон проведено 27.07.2022.
19.08.2022 КУ та ОСОБА_2 укладено договір оренди комунального майна області (будівля Антеки №29).
До цього часу, ОСОБА_1 була користувачем окремого індивідуального майна приміщення в Аптеці №29 площею 100,25 на підставі договору типового договору оренди приміщень, частини будівель, споруд та іншого окремого індивідуально визначеного майна об`єктів, що належать до спільної власності територіальних громад, сіл, селищ міст, області від 12.01.2007.
Відтак, саме у липні 2022 року позивач дізналася про порушення своїх прав, з боку КУ, яке здійснює свої повноваження на підставі Рішення №985, що було прийнято Обласною радою.
За змістом частини першої статті 5 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про передчасність постановлення судом оскаржуваної ухвали та помилковість висновків суду щодо пропуску позивачем шестимісячного строку звернення до суду із розглядуваним позовом.
Відповідно до статті 320 КАС підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання. Відтак, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до цього ж суду для продовження її розгляду по суті.
Керуючись статтями 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 5 грудня 2022 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	В. С. Затолочний