КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
                                                                                                                                  
Справа №  761/13667/21
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5794/2023
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
12 квітня 2023 року                                                                                                            м. Київ
     Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:
                                                                                                                              
                                    судді-доповідача     Болотова Є.В.,
                                                     суддів:     Кулікової С.В., Музичко С.Г.,                                                            
                                         при секретарі      Савіцькій Д.А.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, Київської міської державної адміністрації в особі державного реєстратора Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа: комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва», про скасування рішень, державної реєстрації прав,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 червня 2022 року, ухваленого під головуванням судді Осаулова А.А.,- 
встановив:
 
У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із названим позовом.
Позивач просила: скасувати, як незаконне, рішення Київської міської ради від 02 грудня 2010 року № 284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва» в частині включення до об`єктів комунальної власності м. Києва житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; скасувати державну реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення № 1-3 групи приміщень № 104 в літ «А» загальною площею 320,1 кв.м, проведену 29 березня 2017 року державним реєстратором Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації); скасувати як незаконне рішення Київської міської ради від 14 травня 2019 року № 532/7188 «Про затвердження переліку об`єктів комунального майна територіальної громади м. Києва, що підлягають приватизації» в частині включення нежитлового приміщення № 1-3 групи приміщень № 104 в літ «А» загальною площею 320,1 кв.м в житловому будинку АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення Київської міської ради про включення будинку до об`єктів комунальної власності та про подальшу приватизацію є незаконними та підлягають скасуванню.
Позивач зазначає, що незаконність рішення Київської міської ради від 02 грудня 2010 року встановлена постановою Окружного адміністративного суду м. Києва
від 01 серпня 2014 року (справа № 826/10086/14).
При цьому нежитлові приміщення у багатоквартирному будинку так само як і житловий будинок в цілому не можуть бути об`єктами малої приватизації. Спірне приміщення є підвалом, воно призначене для обслуговування будинку та його комунікацій, а відтак є допоміжним приміщенням.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08 червня 2022 року позов залишено без задоволення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.
У відзиві на апеляційну скаргу КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» зазначило, що рішення суду першої інстанції законне та обґрунтоване.
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав.
Представник Київської міської ради проти апеляційної скарги заперечив.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлені належним чином.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено, що спірне приміщення є допоміжним. 
Висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.
Встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири 
АДРЕСА_2 .
Рішенням Київської міської ради від 02 грудня 2010 року № 284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва» затверджено перелік об`єктів права комунальної власності територіальної громади міста Києва згідно з додатками 1-10 до цього рішення.
У додатку № 10 до рішення визначено перелік об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва, що розміщені в Шевченківському районі, серед яких є будинок АДРЕСА_1 (загальна площа 10 147,00 кв.м, нежилих приміщень 241,00 кв.м).
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна 29 березня 2017 року державним реєстратором Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) проведено державну реєстрацію комунальної власності на нежилі приміщення № 1-3 групи приміщень № 104 в літ «А» загальною площею 330, 1 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 .
Підставою реєстрації є: рішення Київської міської ради від 02 грудня 2010 року № 284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва», лист комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» № 13 від 29 березня 2017 року, лист Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву № 30-08/3338 від 23 березня 2017 року.
14 травня 2019 року рішенням Київської міської ради № 532/7188 «Про затвердження переліку об`єктів комунального майна територіальної громади м. Києва, що підлягають приватизації», серед іншого, затверджено перелік об`єктів малої приватизації, що перебувають у комунальній власності територіального громади м. Києва та підлягають приватизації згідно з додатком до цього рішення.
У додатку до рішення Київської міської ради від 14 травня 2019 року
№ 532/7188 «Перелік об`єктів малої приватизації, що перебувають у комунальній власності територіального громади м. Києва та підлягають приватизації» зазначено нежиле приміщення (літ. «А») за адресою: АДРЕСА_1 , площею 330, 1 кв.м.
Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 вказала, що вона, як власник квартири у будинку, автоматично є співвласником всіх допоміжних приміщень будинку. Так, спірне приміщення є підвалом, воно призначене для обслуговування будинку та його комунікацій, а відтак є допоміжним приміщенням, та не може бути об`єктом приватизації.
Крім того, позивач зазначає, що незаконність рішення Київської міської ради № 284/5096 від 02 грудня 2010 року в частині включення багатоквартирного житлового будинку до складу комунального майна встановлена постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 серпня 2014 року у справі № 826/10086/14.
 На підтвердження позовних вимог позивачем надано: копію свідоцтва про право власності на квартиру; роздруківка із сайту Prozorro; роздруківка із сайту «Державні торги онлайн»; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру  прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна; копію листа Київської міської державної адміністрації № 062/11/13-1849 від 26 березня 2021 року; рішення Київської міської Ради від 02 грудня 2010 року № 284/5096 та витяг з додатку № 10; рішення Київської міської ради № 532/7188 від 14 травня 2019 року та додаток до нього; текст постанови Окружного адміністративного суду м. Києві від 01 серпня 2014 року у справі 826/10086/14; текст постанови Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 598/175/159-ц.
Згідно ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об'єктами нерухомого майна.
Допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення). 
Нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна.
Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку можуть бути фізичні та юридичні особи, територіальні громади, держава.
Власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, фактично спір стосується конкретного приміщення, яке зареєстровано як нежиле приміщення (літ. «А») за адресою: АДРЕСА_1 , площею 330,1 кв.м.
Рішенням Київської міської ради від 02 грудня 2010 року затверджено перелік об`єктів права комунальної власності територіальної громади міста Києва згідно з додатками 1 - 10 до цього рішення. У додатку № 10 до рішення зазначено будинок АДРЕСА_1 та визначено загальну площу 10147,00 кв.м, площу нежилих приміщень 241,00 кв.м.
Заперечуючи проти позовних вимог, представником Київської міської ради зазначено, що спірні приміщення в будинку на АДРЕСА_1 не належать до категорії допоміжних приміщень, оскільки за своїм цільовим призначенням не слугують для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку.
В свою чергу, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що спірне приміщення загальною площею 320,1 кв.м в житловому будинку АДРЕСА_1 є допоміжним приміщенням багатоквартирного будинку.
Будь-яких доказів, зокрема висновок будівельно-технічної експертизи, на підтвердження існування у спірному приміщенні інженерного обладнання, приладів обліку, бойлерів, тощо, без доступу до яких експлуатація житлового будинку не є можливою, матеріали справи не містять.
З урахуванням вищенаведених вимог закону та встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги про помилковість висновку суду першої інстанції  про те, що спірне приміщення не є допоміжним, колегія суддів не приймає, оскільки позивачем не надано доказів, які б спростували вказані висновки суду.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції порушено принцип рівності сторін є безпідставним.
Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про те, що судом при вирішенні спору були порушені норми матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 08 червня 2022  року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-                
   постановив:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 червня 2022 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.
 
Повний текст постанови виготовлено 18 квітня 2023 року.

 
 
Суддя-доповідач                                                                                                   Є.В. Болотов 

 
 
Судді:                                                                                                                     С.В. Кулікова

 
 
                                                                                                                                С.Г. Музичко