ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/948/23 Справа № 192/317/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Щербина  Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко  О. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

09 травня 2023 року                                                                м. Дніпро
Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу адвоката Бєлік І.В., яка діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27 березня 2023 року в справі про адміністративне правопорушення, якою:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, який мешкає в м. Дніпрі (точна адреса суду не відома), 
       визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - 
за участю:
адвоката — Бєлік І.В. (в режимі відеоконференції)

       В С Т А Н О В И В: 
Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік.
       Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 гривень на користь держави.
       Судом першої інстанції встановлено, що Водій ОСОБА_1 21 лютого 2023 року о 07 годині 45 хвилин на 440 км автодороги Н08 «Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя» на території Солонянського району Дніпропетровської області керував транспортним засобом – автомобілем марки «Опель», номерний знак НОМЕР_1  з явними ознаками алкогольного сп`яніння та на вимогу співробітників поліції пройти у встановленому порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив пункт 2.5 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
       Не погоджуючись з вищевказаною постановою адвокат Бєлік І.В., яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила постанову суду скасувати та провадження у справі закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
       Вважає, що судове рішення винесене з порушенням норм процесуального права, що потягло за собою однобічне та неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, їх не дослідження та ненадання їм належної оцінки, що є наслідком необґрунтованого притягнення до адміністративної відповідальності. На думку апелянта, постанова суду є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
       Вказує, що висновки суду не відповідають дійсності.
       Зазначає, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки працівниками поліції не проводився, приміщення КПП не є місцем зупинки транспортного засобу, свідки при цьому не залучались.
       Матеріали справи не містять будь-яких належних і допустимих доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
       Суд залишив поза увагою покази свідка ОСОБА_2 , яка повідомила, що саме вона була за кермом транспортного засобу з міста Дніпро в напрямку міста Кам`янське, пропустила поворот і зупинилась не доїзжаючи КПП, щоб зорієнтуватись. 
       Вказує, що у працівника поліції не було законних підстав вимагати документи у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . 
       Зазначає, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та факт зупинки ТЗ поліцейськими не підтверджується відеозаписом. 
       У судовому засіданні адвокат Бєлік І.В. підтримала апеляційну скаргу, просила задовольнити апеляційну скаргу з підстав викладених в ній. 
       Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягаю задоволенню з наступних підстав.
       Доводи апеляційної скарги про те, що постанова суду незаконна - є безпідставними.
       Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
       Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
       Положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
       З матеріалів справи щодо ОСОБА_1 вбачається, що наведені вимоги закону суддею місцевого суду під час її розгляду були дотримані. 
       Зокрема, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.
       Статтею 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння або відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на зазначений стан.
       Приписами ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Під керуванням транспортним засобом розуміється вчинення технічних дій, пов`язаних з приведенням транспортного засобу в рух, зрушенням з місця, процесом самого руху аж до зупинки, відповідно до призначення і технічними можливостями транспортного засобу.
       Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
       Вина ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується наявними в справі доказами, а саме, даними, які містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №449378 від 21 лютого 2023 року, з якого з`ясовані обставини вчинення адміністративного правопорушення, а саме: дата, час і місце вчинення;
- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення, зокрема стану алкогольного сп`яніння;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, згідно яких ОСОБА_1 відмовився від його проходження;
- відеозаписом, оглянутим суддею, на якому зафіксовано, що ОСОБА_1  відмовляється від проходження огляду. 
       Під час апеляційного перегляду, судом було переглянуто відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, з якого слідує, що водій ОСОБА_1 на пропозицію працівника поліції пройти огляд на встановлення стану сп`яніння — відмовився.
       Апеляційний суд не приймає до уваги доводи захисника про те, що під час огляду не були залучені свідки, оскільки відмова ОСОБА_1 від проходження огляду була зафіксована поліцейським на відео. Крім того, в даному випадку присутність свідків не вимагається.
       Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, а за кермом була ОСОБА_2 , апеляційний суд також не приймає.
       Так, в суді першої інстанції була допитана свідок ОСОБА_2 , яка пояснила суду, що ОСОБА_1 заїхав за нею в м. Дніпро, тобто в цей день він керував транспортним засобом. 
       Також свідок ОСОБА_2 власноручно зазначила у розписці «…беру під сохранну розписку автомобіль, яким керував ОСОБА_1 та зобов`язуюсь не передавати йому до повного витверезіння, протягом 1-2 діб». Факт того, що від ОСОБА_1 21 лютого 2023 року було чути запах алкоголю свідок підтвердила і в судовому засіданні суду першої інстанції. 
       Тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, про доведеність факту того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.
       Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
       Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).
       Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
       Так, відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Доказів того, що зупинка водія була здійснена з порушенням вимог Закону України «Про національну поліцію», Правил дорожнього руху України, судді не надано, а під час судового розгляду судом апеляційної інстанції встановлено, що працівники поліції перевіряли документи саме ОСОБА_1 , тобто водія.
       Суд не приймає доводи скарги захисника в частині того, що під час складання протоколу були допущені порушення в частині того, що відео фіксація велася не з початку виявлення порушення, оскільки відповідно до вимог ст. 266 КУпАП фіксується лише проведення огляду.
       Статтями 251, 280 КУпАП визначено фактичні дані, обставини на підставі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, зокрема, ці дані встановлюються, у т.ч. протоколом про адміністративне правопорушення, висновком експерта, показаннями технічних приладів.
       Разом з тим, як з`ясовано з матеріалів справи, особа, що притягається до адміністративної відповідальності будучи водієм, у вказаній дорожній обстановці, вимог пункту 2.5 ПДР України не дотримався, отже він підлягає адміністративній відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Його вина повністю доведена, у розумінні ст. 251 того ж Кодексу, належними та допустимими доказами.
       Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин в наданих суду матеріалах щодо обставин адміністративного правопорушення, не вбачається. 
       Таким чином, суддя місцевого суду правильно встановив фактичні обставини правопорушення та дійшов обґрунтованого висновку про наявність вини  ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
       Наявні у справі докази об`єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду та обґрунтовано визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу порушника, відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність. 
       За таких обставин, постанова суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 є законною, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачаю.
       Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :
       Апеляційну скаргу адвоката Бєлік Ірини Валентинівни, яка діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - залишити без задоволення. 
       Постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27 березня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін. 
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського         
апеляційного суду                                                         О.Ю. Іванченко