Ухвала
 
24 квітня 2023 року 
 
м. Київ
 
справа № 539/1287/22
провадження № 61-5253ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В., 
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Полтавського апеляційного суду від 13 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи -підприємця ОСОБА_3 , третя особа - Реєстраційна служба Лубенського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, про розірвання договору оренди землі,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У травні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до фізичної особи - підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_3 , третя особа - Реєстраційна служба Лубенського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, про розірвання договору оренди землі.
 
Позов ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що 14 жовтня 2014 року між нею та відповідачем укладено договір оренди належної їй земельної ділянки площею 2,7388 га, розташованої на території Новооріхівської сільської ради Лубенського району.
 
Умовами договору визначено строк оренди - 49 років та щорічна виплата орендної плати. Однак відповідач з 2015 року за останні 7 років орендну плату не виплатив. У зв`язку з чим, просила розірвати зазначений договір оренди землі та стягнути на її користь понесені судові витрати по сплаті судового збору та за надану правничу допомогу.
 
Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12 вересня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено. Розірвано договір оренди землі від 14 жовтня 2014 року, який укладено між ОСОБА_1 та ФОП  ОСОБА_3 . Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992,40 грн.
 
Додатковим рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18 жовтня 2022 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 17 863,20 грн.
 
Постановою Полтавського апеляційного суду від 13 березня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12 вересня 2022 року та додаткове рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18 жовтня 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 488,00 грн.
 
Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у квітні 2023 року засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Полтавського апеляційного суду від 13 березня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та залишити в силі рішення та додаткове рішення суд першої інстанції.
 
Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.
 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову в яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2023 року становить 2 684,00 грн.
 
Пунктом 8 частини першої статті 176 ЦПК України визначено, що ціна позову                      у позовах про розірвання договору найму (оренди) або договору найму (оренди) житла визначається сукупністю платежів за користування майном або житлом протягом строку, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки.
 
Зі змісту матеріалів касаційного провадження та оскаржуваних судових рішень, стало відомо, що розмір орендної плати за цим договором становить 3 відсотки від нормативної грошової оцінки землі з врахуванням коефіцієнту індексації, що на момент складання договору становить за 2,7388 га - 2 222,78 грн, строк дії договору оренди становить 49 років.
 
Таким чином, що ціна позову у справі становить 6 668,34 грн (2 222,78 грн х 3), яка станом на 01 січня 2023 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684,00 грн х 100 = 268 400,00 грн).
 
Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від Суду, оскільки в іншому випадку принцип правової визначеності буде порушено.
 
Посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга не містить. 
 
Посилання заявника на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу касаційного оскарження не заслуговують на увагу, оскільки з указаних підстав підлягають оскарженню рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанова суду апеляційної інстанції крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті, зокрема у малозначних справах. Тобто такі доводи є виконанням вимог процесуального закону щодо змісту будь-якої касаційної скарги, а тому самі по собі не вказують на фундаментальність порушених у скарзі питань для формування єдиної правозастосовчої практики, та не свідчить про наявність інших випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.
 
Обґрунтування касаційної скарги підставами, передбаченими частиною другою статті 389 ЦПК України, не звільняє заявника від обов`язку, у відповідності до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, обґрунтувати підстави перегляду в касаційному порядку судових рішень у малозначних справах.
 
Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не наведені, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.
 
Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Полтавського апеляційного суду від 13 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи -підприємця ОСОБА_3 , третя особа - Реєстраційна служба Лубенського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, про розірвання договору оренди землі відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	І. Ю. Гулейков       С. О. Погрібний        О. В. Ступак