Справа № 344/2144/23 
Провадження № 33/4808/363/23 
Категорія ст.124 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Зеленко О. В. 
Суддя-доповідач Васильєв 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2023 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківсько го апеляційного суду Васильєв О.П.
за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Черепія О.Р.
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Черепія О.Р., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 квітня 2023 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , військовослужбовця,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-

                                                      в с т а н о в и в :
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 вчинив порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, за наступних обставин.
Так, 18.01.2023 о 20 год. 36 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Січинського, 14 ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «SEAT Arosa», д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожню обстановку, був не уважним та допустив наїзд на неповнолітню ОСОБА_2 , яка рухалась по узбіччю в попутному напрямку з транспортним засобом. Внаслідок ДТП потерпіла отримала незначні тілесні ушкодження.
Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 квітня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення - штраф в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. А також стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536 грн. 80 коп. судового збору.
В апеляційній скарзі адвокат Черепій О.Р. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 квітня 2023 року та закрити провадження у справі у зв`язку з недоведеністю.
Вважає, що постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.
На думку апелянта, дані, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №137974, нічим не підтверджені і самі по собі не можуть доводити вину водія, оскільки це лише викладене працівником поліції обвинувачення. 
Апелянт вважає, що судом не надано належної оцінки встановленим у судовому засіданні обставинам, а саме тому, що подія мала місце в темну пори доби, вуличне освітлення не працювало, потерпіла була одягнута в темний одяг, без будь-яких світловідбивачів, удару як такого не було і протилежне нічим не підтверджено, в матеріалах справи відсутні будь-які підтвердження того, що потерпілій завдано хоча б якісь тілесні ушкодження, у протоколі зазначено, що тілесні ушкодження отримав транспортний засіб.
На переконання апелянта, не можуть бути взяті до уваги документи, додані до протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки містять суперечності щодо місця їх складання. Так, огляд місця події від 18.01.2023 року проведено за адресою АДРЕСА_2 , що знаходиться за 1,7 км від місця, зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме вул. Січинського, 14, а в схемі ДТП вказано адресу: вул. Січинського, 12. Також в протоколі огляду зазначено про фіксацію огляду на носій марки «Canon», однак матеріали фото чи відео зйомки до матеріалів не долучено. Крім того, згідно з протоколом огляду місця події від 18.01.2023 року на території паркувальної зони по вул. Євгена Коновальця, 242А в м. Івано-Франківську виявлено автомобіль марки «SEAT», д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, на якому наявні потертості, проте не зазначено те, чи вони є свіжими, а відсутність фото чи відео фіксації не дає можливості встановити їх природу взагалі.
Апелянт вважає неприпустимим твердження суду першої інстанції про перебування водія в стані алкогольного сп`яніння, оскільки таке зроблено зі слів дитини своєму батькові по телефону, а згідно з протоколом допиту батька, останній лиш зробив припущення щодо такого стану водія.
На думку апелянта, не може бути доказом вини ОСОБА_3 рапорт про те, що 18.01.2023 року о 20 год.36 хв. зі служби 102 надійшло повідомлення від заявника про те, що його доньку збив автомобіль марки «SEAT», оскільки в подальшому заявник ОСОБА_4 власноручно написав заяву на ім`я начальника Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області з проханням не розглядати зазначене повідомлення та сприймати його як інформаційне, дані до ЄРДР не вносити. Таким чином, така заява лише підтверджує відсутність події вказаної у протоколі, так як вона складена батьком вже після того як він прибув на місце події та вияснив обставини такої.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник Черепій О.Р. підтримали вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просили скасувати постанову суду та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, апеляційний суд вважає, що постанову суду першої інстанції необхідно скасувати та закрити провадження з наступних підстав.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа  "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки "право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.
Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення в апеляційному та касаційному порядку та інші. 
Апеляційний суд також неодноразово звертав увагу на недосконалість  КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року  та вказував на необхідність здійснення правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.  
При вирішенні питання про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд приймає до уваги, що відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність особи, яка доведена достатніми та незаперечними доказами.
У відповідності до положень ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд першої інстанції прийшов до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП доводиться даними з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 137974 від 30.01.2023, рапортами, протоколами місця події, письмовими поясненнями ОСОБА_4 , усними поясненнями ОСОБА_1 , наданими в судовому засіданні та іншими матеріалами справи в їх сукупності.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 137974 від 30.01.2023, 18.01.2023 о 20 год. 36 хв. в м. Івано-Франківську, по вул. Січинського, 14 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «SEAT Arosa», д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, не був уважним та допустив наїзд на неповнолітню ОСОБА_2 , яка рухалась по узбіччю по ходу руху транспортного засобу, внаслідок ДТП транспортний засіб отримав незначні тілесні ушкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 2.3.Б, 12.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. (а.с. 1)
Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Об`єктом правопорушення за ст.124 КУпАП є суспільні відносини в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. 
Об`єктивна сторона правопорушення характеризується діями спрямованими на порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Проте, оскільки об`єктивна сторона даного правопорушення передбачає обов`язкове спричинення пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого чужого майна, то додатковим обов`язковим об`єктом даного виду правопорушення є також суспільні відносини у сфері власності.
Таким чином, особа несе відповідальність за ст.124 КУпАП не просто за будь-яке порушення правил дорожнього руху, а лише коли таке порушення посягнуло на суспільні відносини у сфері власності.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що розгляд провадження стосовно ОСОБА_1 відбувається в межах висунутого обвинувачення, зміст якого сформовано у протоколі про адміністративне правопорушення. 
Разом з тим, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб ОСОБА_1 отримав «незначні тілесні ушкодження» і не було заподіяно шкоду іншим транспортним засобам, вантажу, автомобільним дорогам, вулицям, залізничним переїздам, дорожнім спорудам чи іншому майну. 
Апеляційний суд неодноразово наголошував на тому, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, який не тільки засвідчує факт неправомірної дії та розцінюється як основне джерело доказів але є процесуальним актом, яким формулюється висунуте обвинувачення та доводиться його зміст до особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.
В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. 
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності звинувачується  в тому, що, керуючи транспортним засобом, допустив порушення ПДР України, внаслідок чого автомобіль отримав « тілесні ушкодження».
В той же час, суд першої інстанції засудив ОСОБА_1 за те, що останній вчинив наїзд на неповнолітню ОСОБА_2 внаслідок чого остання отримала незначні тілесні ушкодження. 
За таких обставин, необхідно прийти до висновку, що обвинувачення висунуте ОСОБА_1 не є конкретним, оскільки не дозволяло зрозуміти суть висунутого обвинувачення та організувати ефективний захист своїх інтересів в суді. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що у разі встановлення факту дорожньо-транспортної пригоди внаслідок якої неповнолітній потерпілій було заподіяно тілесні ушкодження, суд першої інстанції, відповідно до вимог  ст.253 КУпАП повинен був вирішити питання про передачу матеріалів прокурору або органу досудового розслідування, оскільки встановлені ним обставини свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення. 
При  цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що судом першої інстанції не конкретизовано, які саме тілесні ушкодження були заподіяні потерпілій та визначено, що вони є незначними, що не відповідає класифікації тілесних ушкоджень, яка встановлена законодавством України. 
При цьому, суд явно вийшов за межі висунутого обвинувачення, оскільки самостійно допустив істотно змінив його та засудив за вчинення правопорушення, яке передбачене ст.124 КУпАП, правова кваліфікація якого явно не відповідає встановленим судом фактичним обставинам.
Апеляційний суд неодноразово наголошував на тому, що розгляд справи щодо притягнення конкретної особи до адміністративної відповідальності здійснюється судом в межах висунутого обвинувачення і суд не має право перебирати на себе повноваження сторони обвинувачення та виходити за межі обвинувачення, встановлюючи обставини, які не були вказані в обвинувачення та явно погіршують становище обвинуваченого. 
Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд вважає, що розгляд провадження стосовно ОСОБА_1 не був справедливим і суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.  
Так, статтею 124 КУпАП передбачено, що відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху настає тільки за умови, що воно спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Таким чином, обов`язковою умовою притягнення учасника дорожнього руху до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП є наявність пошкодження транспортних засобів та іншого майна внаслідок порушення правил дорожнього руху.  
При цьому, апеляційний звертає увагу на те, що системний аналіз вищевказаної статті свідчить про те, що вона спрямована на захист прав власників транспортних засобів, вантажу та іншого майна від порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху. 
Разом з тим, особа, яка керує транспортним засобом не може бути притягнута до адміністративної відповідальності за порушення  правил дорожнього руху за вчинення шкоди, яку вона заподіяла власним інтересам шляхом пошкодження належного їй майна. 
В той же час, зі змісту матеріалів справи та доводів сторони захисту вбачається, що транспортний засіб марки «SEAT Arosa», д.н.з. НОМЕР_1 , належить ОСОБА_1 на праві власності, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення, яке полягає у заподіянні шкоди його власним інтересам. 
  З протоколу огляду місця події від 18.01.2023 (а.с. 6), вбачається, що місце огляду є територія паркувальної зони по вул. Євгена Коновальця, 242А в м. Івано-Франківську. На вказаній території виявлено автомобіль марки «SEAT », д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору. На автомобілі наявні потертості на передньому капоті та забруднення загального характеру із правого, лівого боків та на багажнику.
В протоколі огляду місця події від 18.01.2023 (а.с. 8) зазначено, що місцем огляду є ділянка дороги по вул. Січинського в м. Івано-Франківську, навпроти будинку №13, де наявні сліди гальмування, довжиною: 15,7 м правий та 11 м лівий. До протоколу додано схему місця ДТП, де зазначено адрес: АДРЕСА_2 .
Таким чином, в матеріалах справи взагалі відсутні докази, які дозволяють встановити, що внаслідок допущеного ОСОБА_1 порушення ПДР України було  пошкоджено транспортний засіб, оскільки характер виявлених пошкоджень (потертості) свідчить, що вони  з`явилися внаслідок  неоднократних дій.
Суд першої інстанції, в порушення принципу безпосередності дослідження доказів , безпідставно послався на письмові пояснення ОСОБА_2 , хоча не допитував останню в судовому засіданні, чим позбавив сторону захисту на здійснення ефективного захисту. 
При цьому, суд безпідставно вказав, що ОСОБА_2 є потерпілою по справі, хоча остання потерпілою у вказаному провадженні не визнавалась і не зазначена як потерпіла в протоколі про адміністративне правопорушення, а відповідно до вимог ст.124 КУпАП потерпілим може бути визнана особа, якій заподіяно майнову шкоду у виді  пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
     Крім того, суд послався на те, що ОСОБА_1 були порушені вимоги пунктів 2.3.Б, 12.1 Правил дорожнього руху України
Так, відповідно до п.2.3.(б) Правил дорожнього руху України передбачено, що водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Відповідно до п.12.1 Правил дорожнього руху України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Разом з тим,  як в протоколі про адміністративне правопорушення так і в судовому рішення не зазначено, які саме дії водія транспортного засобу свідчать про те, що він допустив вищевказані порушення  Правил дорожнього руху. 
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.
Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У рішенні по справі «Кобець проти України» зазначено, що Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
За обставин викладених вище, апеляційний суд вважає недоведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що неконкретне обвинувачення та досліджена судом сукупність доказів не дозволяє, поза розумним сумнівом, прийти до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення. 
З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що діючий закон про притягнення особи до адміністративної відповідальності, містить тільки одну правову підставу для визнання особи невинуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, постанову судді скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

                                                        п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Черепія О.Р., який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.
Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 квітня 2023 року скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду                                                                               О.П. Васильєв