ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
04 травня 2023 року           справа №360/8751/21 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Казначеєв Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту інформаційних технологій на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 13 червня 2022 р. у справі № 360/8751/21 (головуючий І інстанції   Кисіль С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту інформаційних технологій про зобов`язання вчинити певні дії,-
                                                              У С Т А Н О В И В: 

30 грудня 2021 року ОСОБА_1 (далі також – позивач), в інтересах якого звернувся адвокат Прийма Р.С. (далі також – представник позивача), звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту інформаційних технологій (далі також – відповідач), в якому позивач просив: зобов`язати відповідача надати позивачу повну і точну інформацію про наявність/відсутність судимостей без зазначення додаткових відомостей: “разом з тим є особою, якій 25 квітня 2014 року Жовтневим РВ УМВС м. Луганська повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України, кримінальне правопорушення № 12014130030001128 від 21 березня 2014 року. Відомості про результати розгляду кримінального провадження до МВС не надходили”; зобов`язати відповідача виключити із бази даних інформацію про позивача, а саме: “разом з тим є особою, якій 25 квітня 2014 року Жовтневим РВ УМВС м. Луганська повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України, кримінальне правопорушення  № 12014130030001128 від 21 березня 2014 року. Відомості про результати розгляду кримінального провадження до МВС не надходили”.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звертався до Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту інформаційних технологій (далі – відповідач) щодо отримання довідки про відсутність чи наявність не знятої чи не погашеної судимості та отримав довідку станом 28 жовтня 2021 року для оформлення дозволу на зброю, оформлення ліцензії на роботу з вибуховими речовинами, в якій зазначено, що станом на 28 жовтня       2021 року не знятої чи непогашеної судимості він не має та в розшуку не перебуває. Разом з тим є особою, якій 25 квітня 2014 року Жовтневим РВВС м. Луганська повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України, кримінальне правопорушення № 12014130030001128 від 21 березня         2014 року. Відомості про результати розгляду кримінального провадження до МВС не надходили.
На думку позивача, відповідачем у довідці про судимість (несудимість) зазначено інформацію, яка не відповідає правовим нормам діючого законодавства України. Тобто, в базі даних оперативно-довідкового обліку відповідача міститься запис, про вилучення якого звернулася позивач з вимогою до суду, щодо інформації, яку не може містити довідка, передбачена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29 листопада 2016 року          № 1256.
Головним управлінням Національної поліції в Луганській області на запит адвоката повідомлено, що відповідно до відомостей з Єдиного реєстру досудового розслідувань ОСОБА_1 25 квітня 2014 року слідчим відділом РВ ЛМУ ГУ МВС України у Луганській області, за матеріалами кримінального провадження № 12014130030001128, повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України та 25 квітня 2014 року прокурором прокуратури Жовтневого району м. Луганська обвинувальний акт направлено до Жовтневого районного суду м. Луганська.
Відповідно до Закону України “Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України” та розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р місто Луганськ внесене до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, у зв`язку з чим СУ ГУНП в Луганській області не володіє інформацією щодо подальшого розгляду зазначеного вище кримінального провадження.
За зверненням із запитом до Луганської обласної прокуратури щодо направлення до Жовтневого районного суду м. Луганськ обвинувального акта у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України, ОСОБА_1 , та перебування його на розгляді у суді, надійшла інформація, що матеріали кримінального провадження залишилися у м. Луганську, територія якого на цей час тимчасово не підконтрольна органам державної влади України, у зв`язку з чим інформація про результат розгляду кримінального провадження № 12014130030001128 відсутня.
Також адвокатський запит направлено було до Троїцького районного суду Луганської області, оскільки розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду адміністративних справ визначено, що усі справи, підсудні Жовтневому районному суді             м. Луганськ, який знаходить в районі проведення антитерористичної операції, передаються до Троїцького районного суду Луганської області. В електронному архіві БД АСДС КП           “Д-3” (електронного архіву) зареєстрована кримінальна справа № 435/5163/14-к у відношенні позивача. Відомостей щодо розгляду справи в обліково-статистичній картці,     крім ухвали про призначення справи до судового розгляду, немає.
На думку позивача, вищезазначене свідчить про відсутність судимості у позивача, притягнення до кримінальної відповідальності або наявність обмежень, передбачених кримінальним процесуальним законодавством України, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 13 червня 2022 р. у справі № 360/8751/21 позов задоволено, внаслідок чого зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України в особі Департаменту інформаційних технологій надати ОСОБА_1 повну і точну інформацію про наявність/відсутність судимостей без зазначення додаткових відомостей: “разом з тим є особою, якій 25 квітня 2014 року Жовтневим РВ УМВС м. Луганська повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України, кримінальне правопорушення № 12014130030001128 від 21 березня 2014 року. Відомості про результати розгляду кримінального провадження до МВС не надходили.”. Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України в особі Департаменту інформаційних технологій виключити із бази даних інформацію про ОСОБА_1 , а саме: “разом з тим є особою, якій 25 квітня 2014 року Жовтневим РВ УМВС м. Луганська повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України, кримінальне правопорушення № 12014130030001128 від 21 березня 2014 року. Відомості про результати розгляду кримінального провадження до МВС не надходили.”.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що оскільки позивач замовив «повну» довідку, до неї згідно із наказом МВС від 29.11.2016 року № 1256 було включено інформацію про кримінальні справи та провадження, в яких він відповідно до кримінально-процесуального законодавства притягується до кримінальної відповідальності. 
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.  
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла  висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.    
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до довідки Міністерства внутрішніх справ України серія ІІА № 2644196 для оформлення дозволу на зброю, оформлення ліцензії на роботу з вибуховими речовинами за обліками Міністерства внутрішніх справ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Луганськ Луганська область Україна на території України станом на 28 жовтня 2021 року незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Разом з тим, є особою, яку 25 квітня 2014 року Жовтневим РВВС м. Луганська повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України, кримінальне провадження № 12014130030001128 від 21 березня 2014 року. Відомості про результати розгляду кримінального провадження до МВС не надходили.
Згідно з відповіді Головного управління Національної поліції в Луганській області       від 12 листопада 2021 року № 6535/111/02-2021 на запит адвоката повідомлено, що відповідно до відомостей з Єдиного реєстру досудового розслідувань ОСОБА_1              25 квітня 2014 року слідчим відділом РВ ЛМУ ГУ МВС України у Луганській області, за матеріалами кримінального провадження № 12014130030001128, повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України та обвинувальний акт, прокурором прокуратури Жовтневого району                         м. Луганська, 25 квітня 2014 року направлено до Жовтневого районного суду м. Луганська. Відповідно до Закону України “Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України” та розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р місто Луганськ внесене до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, у зв`язку з чим СУ ГУНП в Луганській області не володіє інформацією щодо подальшого розгляду зазначеного вище кримінального провадження.
У відповіді Луганської обласної прокуратури від 10 листопада 2021 року № 09/1-9622-20 зазначено, що згідно з даних Єдиного реєстру досудового розслідувань 22 травня              2014 року обвинувальний акт стосовно ОСОБА_1 направлено до Жовтневого районного суду м. Луганська для розгляду по суті. Матеріали кримінального провадження залишилися в м. Луганську. Територія якого на цей час тимчасово непідконтрольна органам державної влади України, у зв`язку з чим інформація про результат розгляду кримінального провадження № 12014130030001128 відсутня.
Згідно з листом Троїцького районного суду Луганської області від 01 квітня 2021 року № 5/45/2021 відповідно до частини 1 статті 1 Закону України “Про здійснення правосудця та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції” розпорядженням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (ВССУ) від 02 вересня 2014 року № 2710/38-14 “Про забезпечення розгляду адміністративних справ, підсудних адміністративним судам, розташованим у районі проведення антитерористичної операції” визначено територіальну підсудність цивільних, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення, підсудних місцевим загальним судам, розташованим у зоні проведення антитерористичної операції. Зазначеними розпорядженнями визначено, що усі справи, підсудні Жовтневому районному суду м. Луганська, який знаходиться в районі проведення антитерористичної операції, передаються до Троїцького районного суду Луганської області. Передача справ, що знаходились в провадженні та архіві Жовтневого районного суду                м. Луганська до Троїцького районного суду Луганської області повинна була відбутись на підставі наказу Державної судової адміністрації України від 22 вересня 2014 року № 124, але до цього часу жодної справи передано не було. У Троїцькому районному суді Луганської області є доступ до бази даних автоматизованої системи документообігу суду КП “Д-3” (електронного архіву) Жовтневого районного суду м. Луганська, який наданий тільки для внутрішнього користування. В електронному архіві БД АСДС КП “Д-3” зареєстрована кримінальна справа № 435/5163/14-к у відношенні ОСОБА_1 ,      ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відомостей щодо розгляду справи в обліково-статистичній картці, крім ухвали про призначення справи до судового розгляду, немає.
Відповідно до листа Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України від 15 лютого 2022 року № 6394/16 персонально-довідковий облік – систематизований банк (база) даних інформаційної підсистеми “Оперативно-довідкова картотека” єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України стосовно осіб, яким повідомлено про підозру в учиненні кримінального правопорушення, та осіб, яких засуджено за вчинення кримінального правопорушення. Функціонування персонально-довідкового обліку ЄІС МВС визначається такими нормативно-правовим актами: наказ Міністерства внутрішніх справ України та Державного Департаменту України з питань виконання покарань від 23 серпня 2002 року № 823/188 “Про затвердження Інструкції про порядок формування, ведення та використання оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку в органах внутрішніх справ та органах (установах) кримінально-виконавчої системи України”, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 09 вересня 2022 року за                 № 738/7026; наказ Міністерства внутрішніх справ України від 29 листопада 2016 року           № 1256 “Про організацію доступу до відомостей персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України”, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10 січня 2017 року за № 22/29890; наказ Генеральної прокуратури України та Міністерства внутрішніх справ України від 17 листопада 2012 року № 115/1046 “Про затвердження Порядку взаємодії Генеральної прокуратури України та Міністерства внутрішніх справ України щодо обміну інформацією з Єдиного реєстру досудових розслідувань та інформаційних систем органів внутрішніх справ”. До повноважень Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України “розгляд кримінальних проваджень”, у тому числі і щодо ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ), не належить. За інформацією персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх сп
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України “Про інформацію”, “Про доступ до публічної інформації”, “Про захист персональних даних”, Положенням про Департамент інформаційних технологій Міністерства внутрішніх справ України, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 14 грудня            2015 року № 1572 (далі – Положення № 1572).
Відповідно до частин першої, другої статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України; не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Закон України від 02 жовтня 1992 року № 2657-XII “Про інформацію” визначає інформацію про фізичну особу (персональні дані) як відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована (частина перша статті 11).
Інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, є конфіденційною та може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом (частина друга статті 21 Закону України “Про інформацію”).
Відповідно до статті 1 Закону України від 01 червня 2010 року № 2297-VI “Про захист персональних даних” (далі – Закон № 2297) цей Закон регулює правові відносини, пов`язані із захистом і обробкою персональних даних, і спрямований на захист основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на невтручання в особисте життя, у зв`язку з обробкою персональних даних. Цей Закон поширюється на діяльність з обробки персональних даних, яка здійснюється повністю або частково із застосуванням автоматизованих засобів, а також на обробку персональних даних, що містяться у картотеці чи призначені до внесення до картотеки, із застосуванням неавтоматизованих засобів.
Під обробкою персональних даних розуміється будь-яка дія або сукупність дій, таких як збирання, реєстрація, накопичення, зберігання, адаптування, зміна, поновлення, використання і поширення (розповсюдження, реалізація, передача), знеособлення, знищення персональних даних, у тому числі з використанням інформаційних (автоматизованих) систем (абзац восьмий статті 2 Закону № 2297).
Згідно з частиною другою статті 4 Закону № 2297 володільцем чи розпорядником персональних даних можуть бути підприємства, установи і організації усіх форм власності, органи державної влади чи органи місцевого самоврядування, фізичні особи-підприємці, які обробляють персональні дані відповідно до закону.
Пунктом 1 Положення № 1572 передбачено, що Департамент інформаційних технологій (далі – Департамент або ДІТ) Міністерства внутрішніх справ України (далі – Міністерство або МВС) є структурним підрозділом апарату МВС, який здійснює, координує та контролює інформаційне забезпечення діяльності структурних підрозділів апарату Міністерства та центральних органів виконавчої влади, діяльність яких спрямовує і координує Міністр.
За положеннями пункту 2 Положення № 1572 Департамент у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства, нормативно-правовими актами МВС, а також цим Положенням.
Підпунктом 25 пункту 8 Положення № 1572 передбачено, що Департамент відповідно до покладених на нього завдань забезпечує надання громадянам інформації про притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством.
Відповідно до частини другої статті 11 Закону України від 02 жовтня 1992 року                  № 2657-XII “Про інформацію” кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України від 13 січня 2011 року № 2939-VI “Про доступ до публічної інформації”.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 10 Закону України “Про доступ до публічної інформації” кожна особа має право доступу до інформації про неї, яка збирається та зберігається.
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 10 Закону України “Про доступ до публічної інформації” розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом.
При цьому, відмова особі в доступі до інформації про неї, приховування, незаконне збирання, використання, зберігання чи поширення інформації можуть бути оскаржені (частина п`ята статті 10 Закону України “Про доступ до публічної інформації”).
У частині другій статті 5 Закону № 2297 закріплено, що персональні дані можуть бути віднесені до конфіденційної інформації про особу законом або відповідною особою.
Статтею 6 Закону № 2297 передбачено, що: мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних (частина перша); склад та зміст персональних даних мають бути відповідними, адекватними та ненадмірними стосовно визначеної мети їх обробки (частина третя); обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством (частина п`ята); не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (частина шоста).
Відповідно до частини першої статті 7 Закону № 2297 забороняється обробка персональних даних про расове або етнічне походження, політичні, релігійні або світоглядні переконання, членство в політичних партіях та професійних спілках, засудження до кримінального покарання, а також даних, що стосуються здоров`я, статевого життя, біометричних або генетичних даних. Положення частини першої цієї статті не застосовується, якщо обробка персональних даних здійснюється за умови надання суб`єктом персональних даних однозначної згоди на обробку таких даних (пункт 1 частини другої статті 7 Закону № 2297).
За приписами частини другої статті 14 Закону № 2297 поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Наведеним положенням Законів України “Про інформацію” “Про захист персональних даних” кореспондують норми Закону України від 13 січня 2011 року                № 2939-VI “Про доступ до публічної інформації” (далі – Закон № 2939), згідно з яким публічною інформацією є відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом (частина перша статті 1).
За загальним правилом публічна інформація є відкритою (частина друга статті 1 Закону № 2939). Виняток становить інформація з обмеженим доступом, яка поділяється на конфіденційну, таємну та службову інформацію (частина перша статті 6 Закону № 2939).
Відповідно до частини першої статті 7 Закону № 2939 конфіденційною є інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов.
Розпорядники інформації, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди – лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (частина друга статті 7 Закону № 2939).
Таким чином, лише фізична особа, якої стосується конфіденційна інформація, відповідно до конституційного та законодавчого регулювання права особи на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації має право вільно, на власний розсуд визначати порядок ознайомлення з нею інших осіб, держави та органів місцевого самоврядування, а також право на збереження її у таємниці.
Відповідно до підпункту 9.9 пункту 9 Інструкції про порядок формування, ведення та використання оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку в органах внутрішніх справ та органах (установах) кримінально-виконавчої системи України, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Державного департаменту України з питань виконання покарань від 23 серпня 2002 року № 823/188, інформацію про судимість (несудимість) за особистими зверненнями громадян надають територіальні              УОІ-ВОІ за місцем останнього постійного мешкання цих громадян з урахуванням вимог статей 5, 89, 108 КК України. Довідка надається на бланку встановленого зразка за підписом керівника та засвідчується печаткою підрозділу з її обов`язковою реєстрацією.
Аналіз пункту 9.9 Інструкції у системному зв`язку з частиною першою статті 88 КК України, відповідно до якої особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості, дає підстави для висновку, що у довідку про судимість (несудимість) має включатися інформація про відсутність або наявність у особи судимості згідно з обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили, з урахуванням вимог статей 5 (зворотна дія закону про кримінальну відповідальність у часі), 89 (строки погашення судимості) і 108 (погашення та зняття судимості) КК України.
Згідно з пунктом 2.1 Інструкції об`єктами оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку є особи, які на території України обвинувачуються у вчиненні злочинів або засуджені, розшукуються, затримані за підозрою в занятті бродяжництвом, а також громадяни України, що вчинили злочини за її межами і відомості про яких надійшли офіційними каналами згідно з міжнародними договорами у сфері обміну інформацією, які набрали чинності в установленому порядку. Облік здійснюється шляхом ведення алфавітних оперативно-довідкових картотек (далі – ОДК) і дактилоскопічних картотек (далі – ДК), у тому числі з використанням автоматизованих банків даних та автоматизованих дактилоскопічних інформаційних систем. Централізований облік здійснюється Департаментом інформаційних технологій при МВС України (далі – ДІТ при МВС), а регіональний (місцевий) облік – управліннями (відділами) оперативної інформації при ГУМВС України в Автономній Республіці Крим та при управліннях МВС України в областях. У місті Києві і Київській області алфавітний і дактилоскопічний облік здійснюється ДІТ при МВС України.
Відповідно до пункту 8.1 Інструкції інформація оперативно-довідкового та дактилоскопічного обліку ДІТ при МВС та УОІ-ВОІ має обмежений доступ.
Умови, підстави та процедуру надання відомостей з інформаційної підсистеми “Оперативно-довідкова картотека” єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України, що містить відомості стосовно осіб, яким повідомлено про підозру в учиненні кримінального правопорушення, та осіб, яких засуджено за вчинення кримінального правопорушення, права та обов`язки суб`єктів, що є учасниками зазначеної процедури визначено Порядком доступу до відомостей персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29 листопада 2016 року № 1256 (далі – Порядок № 1256).
Пунктом 2 Порядку № 1256 визначено, що довідка – документ, який містить відомості з персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України та який залежно від обсягу запитуваної особою інформації може містити відомості про: відсутність (наявність) судимості; притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінальним процесуальним законодавством України.
У зазначеному пункті також визначено, що “персонально-довідковий облік” – це систематизований банк (база) даних інформаційної підсистеми “Оперативно-довідкова картотека” єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України стосовно осіб, яким повідомлено про підозру в учиненні кримінального правопорушення, та осіб, яких засуджено за вчинення кримінального правопорушення.
Отже, системний аналіз вказаних положень дає підстави стверджувати про те, що довідка, яка надається Департаментом інформаційних технологій Міністерства внутрішніх справ України має містити інформацію за трьома напрямками, а саме: 1) про притягнення особи до кримінальної відповідальності; 2) про відсутність (наявність) судимості; 3) про наявність обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України.
Відповідно до частини першої статті 23 Закону України “Про доступ до публічної інформації” рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.
Згідно із пунктом 4 частини другої статті 23 Закону України “Про доступ до публічної інформації” запитувач має право оскаржити надання недостовірної або неповної інформації.
Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України “Про доступ до публічної інформації” оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.
Пунктом 3 частини першої статті 10 Закону України “Про доступ до публічної інформації” передбачено, що кожна особа має право вимагати виправлення неточної, неповної, застарілої інформації про себе, знищення інформації про себе, збирання, використання чи зберігання якої здійснюється з порушенням закону.
Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 10 Закону України “Про доступ до публічної інформації” розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані виправляти неточну та застарілу інформацію про особу самостійно або на вимогу осіб, яких вона стосується.
Судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що в довідці серія ІІА              № 2644196, яка видана позивачеві, крім запитуваної інформації, було зазначено й інформацію, яка позивачем не запитувалась, а саме: “разом з тим є особою, яку 25 квітня 2014 року Жовтневим РВВС м. Луганська повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України, кримінальне провадження № 12014130030001128 від 21 березня 2014 року. Відомості про результати розгляду кримінального провадження до МВС не надходили”.
Як зазначалось, пунктом 2 Порядку № 1256 також визначено, що довідка – це документ, який містить відомості з персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України та який залежно від обсягу запитуваної особою інформації може містити відомості про: відсутність (наявність) судимості; притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінальним процесуальним законодавством України.
Вказаними нормами не передбачено зазначення у довідці інформації такого змісту та форми: “разом з тим є особою, яку 25 квітня 2014 року Жовтневим РВВС м. Луганська повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України, кримінальне провадження  № 12014130030001128 від 21 березня 2014 року. Відомості про результати розгляду кримінального провадження до МВС не надходили”.
Тобто, в базі даних оперативно-довідкового обліку відповідача міститься запис, про вилучення якого звернувся позивач з вимогою до суду, щодо інформації, яку не може містити довідка, передбачена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29 листопада 2016 року № 1256.
Таким чином, інформація, що міститься в довідці, не відповідає вищенаведеній правовій нормі. Оскільки, ця інформація, невідповідність якої дійсності та вимогам чинного законодавства встановлена в судовому порядку, тому наявність спірного запису без правових підстав для внесення такої інформації до бази даних оперативно-довідкового обліку є протиправним та свідчить про необхідність її вилучення з метою повного захисту порушених прав позивача.
Аналогічний правовий узгоджується з правовю позицією Верховного Суду викладенною  у постановах, зокрема, від 24 лютого 2020 року у справі № 802/1587/18-а, від 30 квітня 2020 року у справі № 120/345/19-а і від 02 липня 2020 року у справі № 808/316/18).
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, що позивач замовив «повну» довідку, судом апеляційної інстанції зроблено судовий запит, яким витребувано у відповідача копію запиту ОСОБА_1 про замовлення довідки, відповідно до вимог наказу МВС від 29.11.2016 № 1256.   
На виконання судового запиту, Міністерством внутрішніх справ України Департамент інформатизації надано відповідь, в якій зазначено, що запит на отримання довідки № 21290412900790320480 (бланк № 2644196), було направлено в електронному вигляді за допомогою електронного підпису чи іншого альтернативного засобу ідентифікації особи через офіційний веб-сайт МВС, що відповідає вимогам пункту 7 Розділу V Порядку доступу до відомостей персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС від 29.11.2016 № 1256 (втратив чинність на підставі наказу МВС № 207 від 30.03.2022), у зв`язку з чим надати його копію не є можливим.
Колегія суддів зазначає, що ненадання на запит суду витребуваних документів, а саме копію запиту ОСОБА_1 про замовлення довідки, відповідно до вимог наказу МВС від 29.11.2016 № 1256 (з підстав зазначених у відповіді на судовий запит від 21.04.2023) позбавляє суд апеляційної інстанції можливості прийняти до уваги вищезазначені доводи апеляційної скарги та дає підстави зробити висновок, що відповідачем не споростовані доводи позивача, якими обгрунтовано позовні вимоги щодо зазначення відповідачем у довідці про судимість (несудимість) інформації, яка не відповідає правовим нормам діючого законодавства України.     
Згідно приписів ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.
Доказів на спростування доводів позивача відповідачем не надано.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                                    ПОСТАНОВИВ  :

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту інформаційних технологій на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 13 червня 2022 р. у справі № 360/8751/21 - залишити без задоволення.                                                                                 Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 13 червня 2022 р. у справі № 360/8751/21 - залишити без змін.                                                                                                
Повне судове рішення складено 04 травня 2023 року.     
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                А.А. Блохін

Судді                                                                                                     Т.Г. Гаврищук

                                                                                                               Е.Г. Казначеєв