Номер провадження: 33/813/938/23
Номер справи місцевого суду: 947/1641/23 
Головуючий у першій інстанції Іванчук В. М. Доповідач Цюра Т. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
Судді Цюри Т.В.,
За участю секретаря судового засідання - Трофименко О.О. 
розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м.Одеси від 14 березня 2023 року
ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського районного суду м.Одеси від 14 березня 2023 року ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з  ОСОБА_1  судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених на перше січня 2023 року, що складає 536,80 (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок) гривень.
Не погоджуючись із вказаною постановою суду, 12.04.2023 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку постановою Одеського апеляційного суду від 04.04.2023 року повернуто особі, яка її подала, у зв`язку із тим, що вона була подана поза межами строку на її апеляційне оскарження та апелянтом не порушувалось питання про його поновлення (а.с. 34, 35- 35 зворот). 
10.05.2023 року, ОСОБА_1 повторно звернувся до суду із апеляційною скаргою, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить суд скасувати постанову Київського районного суду м.Одеси від 14.03.2023 року та провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП - закрити за відсутності складу та події адміністративного правопорушення. Також ОСОБА_1 подав клопотання, у якому просив відновити строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м.Одеси від 14 березня 2023 року, посилаючись на поважність причин пропуску такого строку. 
Зокрема в обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м.Одеси від 14.03.2023 року,  ОСОБА_1  посилається на те, що з вказаною постановою він ознайомився лише 03.04.2023 року, оскільки він захворів, що підтверджується довідкою Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико - санітарної допомоги №3» Одеської міської ради, у зв`язку із чим не зміг її своєчасно оскаржити. Посилаючись на зазначене, ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду. 
В судове засідання суду апеляційної інстанції, призначене на 07.06.2023 року з`явився апелянт ОСОБА_1 та його представник - адвокат Салманова Ф.А. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його представника - адвоката Салманова Ф.А., які підтримали доводи клопотання про поновлення строку, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в клопотанні про поновлення строку, апеляційний суд дійшов до таких висновків.
Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому, що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Порядок звернення до суду за судовим захистом у справах про адміністративні правопорушення врегульований чинним Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Так, згідно з вимогами ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Аналогічні положення висвітлені і у ч.2 ст.294 КУпАП відповідно до якої постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Законом чітко визначено строки звернення з апеляційною скаргою, будь-яких застережень з цього приводу КУпАП не містить.
Так, у своєму клопотанні, як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження,  ОСОБА_1 посилається на те, що з вказаною постановою він ознайомився лише 03.04.2023 року, при цьому 23.03.2023 року (на 9-й день оскарження постанови) він захворів, що підтверджується довідкою Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико - санітарної допомоги №3» Одеської міської ради, у зв`язку із чим не зміг її своєчасно оскаржити.
       Однак апеляційний суд зазначає, що з довідки Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико - санітарної допомоги №3» Одеської міської ради, доданої до апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до лікаря 24.03.2023 року, тобто в останній день оскарження постанови, де йому було постановлено діагноз: захворювання сечевої системи і призначено відповідні ліки (а.с. 67). 
Таким чином, з наведеного вбачається, що ОСОБА_1 не знаходився на стаціонарному лікуванні у медичному закладі, що унеможливлювало б подачу ним апеляційної скарги у встановлений законом строк.
Окрім того, матеріалами справи встановлено, що у справі також приймала участь і представник ОСОБА_1 - адвокат Дашковська Д.І. (а.с. 11-12), яка також не була позбавлена можливості своєчасно звернутися із апеляційною скаргою на постанову суду від 14.03.2023 року. 
Отже, ОСОБА_1 мав можливість подати апеляційну скаргу у встановлений законом строк, однак не скористався своїми процесуальними правами.
При цьому апеляційний суд також вважає за необхідне наголосити, що 09.03.2023 року ОСОБА_1 надіслав до суду свої письмові пояснення по справі, у яких просив розглянути справу за його відсутності, а в день винесення оскаржуваної постанови - 14.03.2023 року ОСОБА_1 подав до канцелярії суду заяву про ознайомлення із матеріалами справи (а.с. 28). 
Вищевказані обставини свідчать лише про те, що  ОСОБА_1 достеменно було відомо про наявність матеріалів справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, дату розгляду зазначених матеріалів, однак результатами розгляду своєї справи  ОСОБА_1 не цікавився та лише 12.04.2023 року (в перший раз) звернувся до суду із апеляційною скаргою на зазначену постанову суду (а.с. 34-41), яку постановою Одеського апеляційного суду від 04.05.2023 року було повернуто у зв`язку пропуском строку на апеляційне оскарження постанови та через не порушення питання про його поновлення (а.с. 54, 55-55 зворот). 
Таким чином, апеляційний суд зазначає, що переконливих доводів з приводу наявності реальних обставин, які б унеможливлювали звернення із апеляційною скаргою для оскарження постанови суду, апелянт не навів та до суду не надав. 
Інших доводів, які вказують на поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови районного суду апелянт в поданому ним клопотанні про поновлення строку не навів та на їх підтвердження відповідних доказів не надав.
Оскільки норми КУпАП не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку, то такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
В свою чергу необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу юридичної визначеності, про що вказує як судова практика Верховного суду України (наприклад, Постанова ВСУ від 13.07.2016 року по справі № 3-774гс16 (№ в ЄДРСРУ 58986625) так і судова практика Європейського суду з прав людини.
Тобто, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. У кожному випадку суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у вказаний принцип.
Законом чітко передбачені певні строкові обмеження для подачі апеляційної скарги та процедуру поновлення строку, зокрема, згідно приписів ст. 294 КУпАП, строк на апеляційне оскарження постанови судді у справах про адміністративне правопорушення розпочинається з дня винесення постанови, впродовж десяти днів.
Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд вважає, що підстави для поновлення строку на оскарження постанови суду відсутні, а тому, у відповідності до положень ч.2 ст.294 КУпАП апеляційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.
Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
З урахуванням вищевикладеного та у зв`язку з ненаданням доказів щодо існування поважних причин пропуску строку на оскарження, апеляційний суд, з урахуванням наданих апелянтом матеріалів, приходить до висновку про відсутність на даний час законних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови районного суду.
На підставі наведеного та керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м.Одеси від 14 березня 2023 року - відмовити. 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - повернути. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя 
Одеського апеляційного суду Т.В. Цюра