П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/11965/22 
Головуючий у 1-й інстанції:   Петричкович А.І.  
Суддя-доповідач:  Залімський І. Г. 
 12 квітня 2023 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Залімського І. Г. 
суддів:  Мацького Є.М.  Сушка О.О. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 січня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просив суд:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 усіх складових грошового забезпечення з 29.01.2020 по 29.10.2021, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 обчислити та виплатити ОСОБА_1 усіх складових грошового забезпечення з 29.01.2020 по 29.10.2021, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.12.2022 позовну заяву залишено без руху, з огляду на те, що позивач пропустив строк звернення до суду, визначений частиною 5 статті 122 КАС України та не порушив питання про поновлення такого строку.
22.12.2022 позивач подав до Хмельницького окружного адміністративного суду заяву, в якій вказав, що строки звернення до суду не пропущені, оскільки зміни до ч.2 ст.233 КЗпП України внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 №2352-ІХ, тобто після виникнення і закінчення правовідносин між позивачем та військовою частиною, тому застосуванню до спірних правовідносин вказаний Закон не підлягає. Разом із тим, до спірних правовідносин в частині строків звернення до суду про виплату грошового забезпечення (заробітної плати) і його додаткових видів підлягає застосуванню норма ч.2 ст.233 КЗпП України (у редакції, чинній на момент виникнення та припинення таких правовідносин) - у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. 
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 23.12.2022 визнати неповажними підстави вказані ОСОБА_1 у заяві від 22.12.2022, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 5 днів з дня вручення ухвали.
Оскільки станом на 23.01.2023 ОСОБА_1 не виконано вимог вказаної ухвали, ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 23.01.2023 позовну заяву залишено без розгляду на підставі ч.15 ст.171 КАС України.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою від 23.01.2023, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23.01.2023 скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до необґрунтованого залишення позовної заяви без розгляду.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що строк звернення із вказаним позовом визначений ст.233 КЗпП України, продовжується на строк дії такого карантину та у даному випадку не був пропущений.
Відповідач не подав відзиву або письмових пояснень на апеляційну скаргу.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.03.2023, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до частин 13-15 статті 171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.
Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.
Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.
Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Згідно з частиною другою статті 233 КЗпП України (у редакцій станом на час звільнення позивача) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
19.07.2022 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" від 01.07.2022 №2352-IX, яким частину другу статті 233 КЗпП України викладено у наступній редакції: "Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)."
Оскільки станом на час виникнення спірних правовідносин право позивача на звернення до суду з позовом про стягнення належних йому сум індексації не обмежувалось будь-яким строком.
Станом на час подання позовної заяви строк звернення до суду з таким позовом складав три місяці з дня одержання позивачем письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні, а обов`язок надати працівнику таке письмове повідомлення покладено на роботодавця.
Відповідне повідомлення роботодавця у даному випадку викладене у листі  Військової частини НОМЕР_1 від 20.09.2022 №632/20/1707, у якому позивачу роз`яснено розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, врахованого при обчисленні грошового забезпечення позивача за період з 29.01.2020 по 29.10.2021.
Позивач звернувся до суду із вказаним позовом 14.11.2022, тобто в межах тримісячного строку з дати вказаного повідомлення.
Водночас, колегія суддів зауважує, що згідно пункту 1 глави XIX КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 на території України запроваджено карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), який діяв у тому числі у період з дати звільнення позивача до дати звернення до суду із вказаним позовом.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що позивач звернувся до суду із вказаним позовом у межах строку встановленого законом, що свідчить про необґрунтованість залишення без руху позовної заяви з підстави пропуску позивачем строк звернення до суду, визначеного частиною 5 статті 122 КАС України, а також про безпідставність залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із невиконанням позивачем вимог відповідної ухвали суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху.
Згідно із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст.320 КАС України підставами  для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі,  і  направлення справи  для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи;  неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права,  які призвели до неправильного вирішення питання.
Зважаючи на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, так як постановлена з порушення норм процесуального права, що призвело до необґрунтованого залишення позовної заяви без розгляду, ухвалу суду першої інстанції належить скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.  
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 січня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії скасувати.
Справу направити до Хмельницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Залімський І. Г.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Мацький Є.М.    Сушко О.О.