ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и
11 квітня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 340/4117/22	
(суддя Жук Р.В., м. Кропивницький)
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чередниченка В.Є. (доповідач),
                               суддів:  Панченко О.М., Іванова С.М.,     
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2022 року у справі №340/4117/22 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,-
                                                                  ВСТАНОВИВ: 

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 05 вересня 2022 року звернувся до суду з позовом до відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті згідно з яким, просить визнати протиправною та скасувати постанову №311578 від 26.07.2022 року про застосування адміністративно - господарського штрафу.
Позов обґрунтовано тим, що позивач не є перевізником у спірних правовідносинах, та відповідач не зважаючи на некоректне заповнення товаро-транспортної накладної №012399 не встановив хто є перевізником у спірних відносинах та безпідставно притягнув позивача до відповідальності.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2022 року позов задоволено повністю.
Рішення суду мотивовано тим, що позивач не є у цих спірних правовідносинах автомобільним перевізником та належним суб`єктом відповідальності за вчинене правопорушення, так як транспортний засіб позивача був наданий ФОП ОСОБА_2 ФОП ОСОБА_3 , яка в свою чергу перевозила насіння соняшника для ТОВ «Міл Трейд», що підтверджується матеріалами справи. Також, суд першої інстанції зазначив про те, що оскаржувану постанову відповідач прийняв за результатами розгляду матеріалів поза межами двох місяців, що на думку суду є порушення, яке безпосередньо впливає на законність цієї постанови.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Державна служба України з безпеки на транспорті, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржила його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що посадовими особами служба України з безпеки на транспорті встановлено порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні неподільного вантажу. Позивач зазначає про те, що не є належним перевізником у спірних правовідносинах.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що 13.08.2022 року посадовими особами Укртрансбезпеки на автомобільній ділянці М-15 Одеса – Рені (на Бухарест) км 60+540 проводилась рейдова перевірка, під час якої був зупинений транспортний засіб марки МАН реєстраційний номер НОМЕР_1 , що здійснював перевезення вантажу.
За результатами проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки МАН реєстраційний номер НОМЕР_1 співробітниками Укртрансбезпеки встановлено перевищення вагових параметрів на одиночну вісь, а саме 12,8 т при нормативно допустимому 11,5 т згідно із п. 22.5 Правил дорожнього руху, що у відсотковому співвідношенні складало на 11,3 % більше (а.с.51).
За результатами проведення габаритно-вагового контролю вищезазначеного транспортного засобу складено акт №329534 від 13.05.2022 року проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт, акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 13.05.2022 №0056376, довідку про результати здійснення габаритно - вагового контролю №0062099 від 13.05.2022 (а.с.49-52).
Зі змістом акта №329534 від 13.05.2022 року водій з ним ознайомлений та погодився, що підтверджується відповідними поясненнями та підписом.
Повідомлення про розгляд справи 26 липня 2022 року вручено уповноваженій особі позивача 18 липня 2022 року (а.с.53-54).
26.07.2022 року за результатами розгляду порушення автотранспортного законодавства за актом №329534 від 13.05.2022 року складеного під час проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом Відділом державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті винесено постанову №311578 про застосування до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000 грн, за допущене порушення (перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%, при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного передбачене абзацом 15 частиною 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (а.с.17).
Законність та обґрунтованість вищезазначеної постанови  є предметом спору переданого на вирішення суду.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються: Законами України «Про дорожній рух», Законом України «Про автомобільний транспорт», Законом України «Про автомобільні дороги» та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначенні Законом України «Про автомобільний транспорт».
Відповідно до положень статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.
Згідно з пунктом 1 Положення про Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №103, (надалі - Положення №103) Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Відповідно до пункту 8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Відповідно до підпунктів 1 пункту 1 Положення №103, основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті.
Згідно з підпунктом 2 та 29 пункту 5 Положення №103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; у випадках, передбачених законом, складає протоколи про адміністративні правопорушення, розглядає справи про адміністративні правопорушення і накладає адміністративні стягнення.
З оскаржуваної постанови вбачається, що адміністративно-господарська санкція застосована до позивача у зв`язку з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу, відповідальність за що передбачена абзацом 15 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлена відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт.
Відповідно до абзацу 3 частини першої статті 60 вказаного Закону, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За змістом абзацу 15 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу.
Відповідно до положень статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.
У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.
Відповідно до пункту 1 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті затвердженого постановою КМУ від 8 листопада 2006 р. № 1567 процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.
Пунктом 2 зазначеного Порядку встановлено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
Разом з тим, відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
З аналізу наведеного вбачається, що у разі надання послуг з перевезень пасажирів або вантажів без оформлення документів, перелік яких встановленим чинним законодавством, до автомобільних перевізників застосовуються відповідальність у вигляді адміністративно-господарського штрафу.
З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб, який став об`єктом перевірки, а саме: автомобіль марки МАН, державний номерний знак НОМЕР_1 та напівпричіп VAN HOOL державний номерний знак НОМЕР_2 , згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_2 (а.с11-13).
Під час складання акта проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 13.05.2022 №329534 була використана товарно – транспортна накладна №012399 від 12.05.2022 року в якій зазначено, що автомобільним перевізником є ФОП « ОСОБА_4 » (а.с.58).
Однак, із вищезазначеної накладної неможливо беззаперечно встановити той факт, що у спірних відносинах перевізником була фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , а не будь-яка інша фізична особа-підприємець із прізвищем « ОСОБА_4 ».
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини, в рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.
Суд також враховує позицію, вказану у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».
Зважаючи на те, що із вищезазначеної накладної неможливо беззаперечно встановити той факт, що у спірних відносинах перевізником був фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , а не будь-яка інша фізична особа-підприємець із прізвищем « ОСОБА_4 », при цьому під час розгляду справи судом відповідач не надав доказів того, що ним під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності позивач було встановлено, що перевізником у спірних відносинах є фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції протиправність оскаржуваної постанови та як наслідок необхідності її скасування
На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення  без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -
                                                            ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті – залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2022 року у справі №340/4117/22 - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
                    Повне судове рішення складено 11 квітня 2023 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов