Номер провадження: 22-ц/813/1465/23 
Справа № 521/6638/19
Головуючий у першій інстанції Маркарова С. В.
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2023 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого – Громіка Р.Д.,
суддів – Драгомерецького М.М., Сегеди С.М.,
за участю секретаря – Сидоренко А.О.,
розглянувши у спрощеному порядку за відсутністю учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 26 травня 2021 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особа: Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління у Одеській області, ОСОБА_5 , про звільнення майна з-під арешту,

ВСТАНОВИВ:
1. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовної заяви.
18 квітня 2019 року позивач звернувся із вищевказаним позовом.
В обґрунтування своїх вимог він послалась на те, що 28.11.2007 року між АТ «Укрсоцбанк» правонаступником якого є АТ «Альфа Банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 2007/693-01/39.
Виконання зобов`язань за договором було забезпечено укладенням 28.11.2007 року між АКБ «Укрсоцбанк», відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 іпотечного договору.
За іпотечним договором відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 передали банку в іпотеку трьохкімнатну квартиру, загальною площею 57,8 кв.м., житловою площею 40,4 кв.м., що., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Через систематичне невиконання основним боржником умов кредитного договору банк в порядку статей 37, 38 ЗУ «Про іпотеку» розпочав процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки.
Реалізувати зазначене не представляється можливим, оскільки ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси у справі № 2/1519/7575/11 від 08.12.2011 року забезпечений позов шляхом накладення арешту на 1/3 частину спірної квартири.
Окрім того, 26.01.2018 року постановою Малиновського ВДВС м. Одеса ГТУЮ з Одеській області, АСВП № 55626237 в межах виконання судового рішення від 01.09.2016 року справа №521/10175/15 також накладений арешт на спірне нерухоме майно відповідачів.
Банк стверджував, що такі заборони є порушенням права іпотекодержателя одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, оскільки відповідно до Закону України «Про іпотеку» зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації, відповідно, право банку є пріоритетним. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 26 травня 2021 року позов задоволено частково. Скасовано арешт нерухомого майна – 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , накладений ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 08.12.2011 року у справі 2/1519/7575/11 (реєстраційний номер обтяження 11948105 від 09.12.2011 року). В решті позову відмовлено. Стягнено з ОСОБА_2 на користь АТ «Альфа банк» судовий збір 640 грн. Стягнено з ОСОБА_3 на користь АТ «Альфа банк» судовий збір 640 грн. Стягнено з ОСОБА_4 на користь АТ «Альфа банк» судовий збір 640 грн.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_2  просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не враховано, що скасування арешту нерухомого майна може порушити права, свободи чи інтереси ОСОБА_5 .

Сповіщення сторін.
Про судове засідання, призначене на 22 березня 2023 року, сторони були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи.
Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.
Повний текст судового рішення виготовлено 03 квітня 2023 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що 28 листопада 2007 року між АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа Банк» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № 2007/693-01/39.
За договором остання отримала кредитні кошти в розмірі 60 000 Доларів США.
Виконання зобов`язань за договором було забезпечено укладенням 28.11.2007 року між АКБ «Укрсоцбанк», відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 іпотечного договору.
За іпотечним договором відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 передали банку в іпотеку трьохкімнатну квартиру, загальною площею 57,8 кв.м., житловою площею 40,4 кв.м., що., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
20 жовтня 2011 року у встановленому законом порядку приватним нотаріусом зареєстровано обтяження іпотека № 6120900.
Після реєстрації обтяження за іпотечним договором 08.12.2011р. ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси в межах розгляду цивільної справи №2/1519/7575/11 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованість за договором позики забезпечений позов шляхом накладення арешту на 1/3 частину спірної квартири (реєстраційний номер обтяження 11948105 від 09.12.2011 року).
Постановою Малиновського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області АСВП 55626237 від 26.01.2018р. (номер запису про обтяження 24633331 від 01.02.2018 року) в межах виконання судового рішення по справі 521/10175/15 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, на спірне майно накладено арешт.
Зазначене підтверджується інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухового майна № 158697929 від 06.03.2019 року.
АТ «Альфа-Банк» є правонаступником АТ «Укрсоцбанк» внаслідок реорганізації шляхом приєднання.
Зазначене підтверджується рішенням №5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк», передавальним актом від 11.10.2019 року, затвердженого рішенням загальних зборів АТ Альфа-Банк від 15.10.2019 року, протокол №.4/2019.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із ст. 572 ЦК України кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.
Зазначене узгоджується із ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за якою за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про іпотеку» № 898-ІУ від 05.06.2003 (в редакції, що діяла на момент укладення Іпотечного договору) іпотека виникає, зокрема, на підставі договору.
Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору, виникла з моменту нотаріального посвідчення іпотечного договору, тобто з 28.11.2007 року.
За ст. З Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки.
Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.
За правилом ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону. Так, у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.
За рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави (стаття 19 Закону України «Про заставу»).
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17 січня 2012 року по цивільній справі №2/1519/7575/11 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 стягнуті 80 000 грн.
За даними офіційного ресурсу мережі Інтернет автоматизована система виконавчого провадження, виконавче провадження відкрито.
Разом із тим, згідно ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Арешт з майна боржника може бути знятий, зокрема, за рішенням суду; у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову є підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 26 травня 2020 року по справі № 2/1519/7575/11 заява АТ «Альфа банк» про скасування заходів забезпечення позову в процесуальному порядку повернута заявнику, оскільки останній не є учасником справи.
Вказана ухвала набрала законної сили та ніким оскаржена не була.
Так, згідно із Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ N 5 від 3.06.2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" особою, яка володіє на підставі закону чи договору майном чи речовим правом на майно, і яка не є стороною виконавчого провадження, подається позов про зняття арешту з майна.
Суд першої інстанції правильно погодився із доводами позивача, що накладення арешту на спірне майно має своїм наслідком заборону його відчуження, чим порушується право банку як іпотекодержателя одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, оскільки іпотека зареєстрована у встановленому законом порядку 20.10.2011 року, тобто до накладення арешту на спірну квартиру за ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 08.12.2011 року (реєстраційний номер обтяження 11948105 від 09.12.2011 року)
Враховуючи викладене, вимога позивача про скасування арешту, накладеного на спірну квартиру ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 08.12.2011 року є доведеною, спосіб захисту права не суперечить закону, в порядку ч.2 ст. 5 ЦПК України є ефективним.
При вирішенні спору суд першої інстанції вмотивовано врахував, що відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.
Як вбачається з даних офіційного ресурсу мережі Інтернет автоматизована система виконавчого провадження, на час вирішення спору виконавче провадження 55626237, в межах якого накладено спірний арешт (номер запису про обтяження 24633331 від 01.02.2018 року) - завершено.
Так, постановою старшого державного виконавця першого Малиновського ВДВС м.Одеса ГТУЮ в Одеській області від 04.06.2019 року ВП 55626237 виконавчий документ повернутий стягувачу АТ «Укрсоцбанк», припинена чинність арешту майна боржника, який був накладений в період примусового виконання від 26.01.2018 року, скасовані інші заходи примусового виконання рішення суду.
Докази на підтвердження виконання такої постанови, перешкод, які виникли у банку із виконанням останньої – відсутні, порушене право банку в цій частині не є доведеним.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Скаржник не довела обставини, на які посилалась як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надала.
Щодо доводів апеляційної скарги стосовно порушення прав ОСОБА_5 , то колегія суддів зазначає таке.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є відповідачем у вказаній цивільній справі та має право на захист власних прав, свобод та інтересів, які вважає порушеними. Однак в доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає про порушення прав ОСОБА_5 , хоча не є його представником у розумінні цивільного процесуального законодавства.
Таким чином, вказані доводи апеляційної скарги є неспроможними.
Крім того ОСОБА_5 залучений до участі у справі у якості третьої особи та міг самостійно оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції.
Наведені в апеляційній скарзі інші доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, не є такими, що порушують розгляд справи по суті.
Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 26 травня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 03 квітня 2023 року.

Головуючий                                                        Р.Д. Громік

Судді:                                                        М.М. Драгомерецький

                                                               С.М. Сегеда